Справа № 591/316/24
Провадження № 1-кп/591/11/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Суми угоду про примирення в кримінальному провадженні щодо обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, студента 2 курсу Державного навчального закладу «Сумське міжрегіональне вище професійне училище», не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до якого ухвалою Зарічного районного суду м.Суми за ч.1 ст.125, п.3 ч.2 ст.105 КК України застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд особи, яка здійснює виховання ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 29.08.2023 року звернувся до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , з яким час-від-часу спілкувався, щодо позики грошових коштів, при цьому без наміру повертати останньому отримані в борг кошти. В цей же день, перебуваючи поблизу будинку №19 по вул.Заливна у м.Суми, об 11-00 год. ОСОБА_7 отримав належні потерпілому кошти в сумі 2700,00 грн. шляхом переведення цієї суми з картки потерпілого на свою картку, у такий спосіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою заволодів коштами ОСОБА_4 та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.

12.01.2024 року між потерпілим та обвинуваченим укладено угоду про примирення, відповідно до якої обвинувачений визнав в повному обсязі свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. При цьому, сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_7 у виді громадських робіт на строк 30 годин.

Під час підготовчого судового засідання потерпілий, його законний представник, законний представник обвинуваченого та обвинувачений підтвердили, що угода про примирення між ними укладена добровільно, така угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник просив угоду затвердити, оскільки вона відповідає вимогам чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Представник служби у справах дітей не заперечувала щодо затвердження угоди судом.

Суд проаналізував надані обвинувальний акт, угоду про примирення та документи, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії ОСОБА_7 обґрунтовано кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України. Згідно з положеннями ст. 12 КК України, злочини за ч.1 ст.190 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків. Обвинувачений свою вину у скоєнні такого кримінального правопорушення за обставин, як вони зазначені в обвинувальному акті та угоді про примирення, визнає. Встановлено, що укладення угоди між сторонами про примирення є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання відповідає вимогам чинного законодавства та не суперечить інтересам суспільства, враховано, що до ОСОБА_7 застосовано заходи виховного характеру, він добровільно відшкодував завдані збитки, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину, вжив заходів щодо примирення з потерпілою стороною. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Згідно ст.100 КПК України необхідно вирішити долю речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373-374,469,471, 473-476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 12 січня 2024 року укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001189.

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.190 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді громадських робіт на строк 30 годин.

Речові докази:

-DVD-R диск з відеозаписом - після набрання вироком законної сили залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження №0001189.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з моменту проголошення вироку, через Зарічний районний суд м.Суми до Сумського апеляційного суду:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1