Дата документу 03.01.2024Справа № 554/5312/23
Провадження № 1-кс/554/78/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2024 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю заявника- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 від 22 листопада 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000458,-

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2023 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 від 22 листопада 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000458.

Посилається на те, що ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінального провадженні № 0000458від 16.06.2023 за ч. 1 ст.286 КК України.

Вказане провадження порушено за фактом ДТП, яке сталося 06.06.2023 р. внаслідок якого автомобіль яким ОСОБА_3 керував отримав значні технічні пошкодження, а сам ОСОБА_3 численні фізичні травми.

Заявник звернувся до ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві із заявою про залучення ОСОБА_3 до провадження в якості потерпілого.

Проте, 08 грудня 2023 року заявник отримав постанову від 22 листопада 2023 року слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 якою було відмовлено ОСОБА_3 у залученні до провадження в якості потерпілого.

Вважає вказану постанову слідчого незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Прохав скасувати постанову слідчого першого слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 від 22 листопада 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000458 та залучити ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні заявник підтримав скаргу та прохав її задовольнити. Пояснив,що він отримав внаслідок ДТП легкі тілесні ушкодження.

Слідчий ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві у судове засідання, не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся завчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши суть скарги та дослідивши долучені до неї матеріали та надані документи, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Зокрема, відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як слідує зі змісту поданої скарги,заявник ОСОБА_3 просив залучити його як потерпілого в рамках кримінального провадження №0000458.

22 листопада 2023 року слідчим Першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000458 від 16.06.2023 за ч. 1 ст.286 КК України.

Постанова мотивована тим, що у матеріалах зазначеного кримінального провадження відсутні будь-які дані про спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Порушене питання про визнання потерпілим можливо вирішити лише після отримання відповідного висновку судово-медичної експертизи.

Враховуючи вказане, слідчим було прийнято рішення про відмову ОСОБА_3 , у задоволенні його заяви про залучення до провадження в якості потерпілого.

Відповідно д ч. 5 ст. 55 КПК України передбачені випадки відмови у визнанні особи потерпілим, оскільки вказана норма не слугує гарантією безпідставного набуття статусу потерпілого. Таким чином, КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, які не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. Аналізуючи склад кримінальних правопорушень, які є предметом розслідування, виходячи із визначення поняття потерпілого, яке міститься у ст. 55 КПК України, слідчий дійшов до висновку, що на момент подання заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення.

Відповідно до конструкції статті 286 КК України вбачається, що кримінальна відповідальність наступає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, є спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.

У матеріалах кримінального провадження №0000458 відсутні будь-які дані про спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Враховуючи відсутність завданих тілесних ушкоджень середньої тяжкості заявнику, відповідальність за фактом ДТП 06.06.2023 р. можливе лише адміністративна, а не кримінальна.

Тому слідчим було прийнято рішення про наявність підстав для відмови ОСОБА_3 , у задоволенні його заяви про залучення до провадження в якості потерпілого.

Таким чином, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, заявником ОСОБА_3 до скарги не надано будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили, що на момент звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення йому дійсно завдано тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як це передбачено ч.1 ст.55 КПК України. Такі відомості відсутні на момент розгляду скарги.

Дослідивши оскаржувану постанову, слідчий суддя дійшов до переконання, що вона винесена правомірно, із дотриманням положень ст.110 КПК України в частині зазначення змісту обставин, які стали підставами для прийняття постанови, мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування, навівши достатньо вагомі підстави та мотиви для такого рішення з посиланням на положення КПК України.

Виходячи зі змісту оскаржуваного рішення, його прийняттю передувало проведення аналізу обставин провадження, які мають значення для правильного вирішення вимог заявлених клопотань, а викладені у ньому висновки є такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, постанова прокурора в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України, позаяк належних і допустимих доказів протилежного суду не представлено.

Таким чином, на момент розгляду скарги встановлено та підтверджується наявними матеріалами, що зазначене в скарзі та ініційоване ОСОБА_3 питання вирішене у передбачений законом спосіб, про що прийнято обґрунтоване рішення щодо відмови у визнанні заявника потерпілим у зв`язку з безпідставністю. За результатами такого розгляду заявника повідомлено, направлено вказану вище постанову, що узгоджується з наведеними вище нормами закону.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що вказаним процесуальним рішенням слідчого щодо відмови у визнанні потерпілим не порушено гарантій заявника щодо рівності прав, як учасника кримінального провадження, та на реалізацію своїх процесуальних прав на розгляд його звернень тощо.

Разом із тим, у подальшому заявник, як учасник кримінального провадження, наділений відповідним обсягом процесуальних прав, не позбавлений можливості реалізувати їх у порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Крім того, як у матеріалах скарги, так під час розгляду скарги заявником скарги не доведено, що постанова слідчого є необґрунтованою та незаконною.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та доказиз точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги потрібно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 24, 55, 110, 220, 303-309, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 від 22 листопада 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000458,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 04.01.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1