Справа №591/8659/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - Янголь
Номер провадження 11-кп/816/723/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Домашнє насильство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2023 року, якою обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 126-1 КК України.

Під час підготовчого засідання даного кримінального провадження, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Вказане клопотання, прокурор обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за ч. 1 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 08 років, тому є достатні підстави вважати, що останній побоюючись покарання може переховуватися від суду. Крім того, з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачений може вчиняти тиск на свідків та потерпілого, що дають реальні підстави вважати про існування ризику незаконно впливу ОСОБА_5 на вказаних осіб. Також, останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, проте належних висновків для себе не зробив та враховуючи, що у провадженні суду перебуває обвинувальний акт відносно нього за ст. 126-1 КК України, де потерпілою є його мати, існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2023 року, обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27 січня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, відповідно якої просить скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2023 року та постановити нову ухвалу, котрою, змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник, зазначає про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів того, що обвинувачений хоча б колись допускав неявку до суду, матеріали справи не містять.

Так, матеріали кримінального провадження не містять належних підтверджень про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

А тому, підсумовуючи та враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, стійкі соціальні зв`язки, є інвалідом ІІІ групи довічно, апелянт вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 не є визначальним фактором та безумовною обставиною для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2023 року, захисник зазначає про те, що повний текст оскаржуваного судового рішення він отримав лише 06 грудня 2023 року. Від так апелянт не був обізнаний із мотивами постановленої ухвали, що виключило можливість скористатися правом на оскарження судового рішення в строки, передбачені п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 (шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) та прокурор повідомлені належним чином, на підтвердження чого від обвинуваченого та захисника надійшла розписка про отримання повідомлення.

Від прокурора надійшла заява про проведення судового засідання у його відсутність, вимоги апеляційної скарги просить залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. За таких обставин апеляційний розгляд проведено в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України,

Тому, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 1ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

06 грудня 2023 року захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2023 року та одночасно заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, посилаючись на те, що не знав про мотиви постановленого судового рішення, а тому у визначений процесуальним законом п`ятиденний строк не міг навести обґрунтованих доводів щодо незаконності оскаржуваної ухвали.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, ухвала суду першої інстанції від 29 листопада 2023 року, постановлена в присутності обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , при цьому, суд першої інстанції, керуючись положеннями ч. 2 ст.376 КПК України, 29 листопада 2023 року оголосив лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було оголошено без учасників судового розгляду, при цьому жодних відомостей про отримання адвокатом ОСОБА_6 копії оскаржуваної ухвали, матеріали контрольного провадження не містять.

Зазначене, на переконання колегії суддів перешкодило апелянту належним чином реалізувати право обвинуваченого ОСОБА_5 на апеляційне оскарження ухвали суду в строк, встановлений кримінальним процесуальним кодексом України, а тому подане захисником клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2023 року підлягає задоволенню, а строк апеляційного оскарження поновленню.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Так, перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів апелянтів, колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за ч. 1 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років, тому існує ймовірність того, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватися від суду.

Також, існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого, який є його рідним братом та свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Оскільки останній свою вину не визнає, стверджуючи, що наносив удари ножем захищаючись від нападів потерпілого. Тому існують реальні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчиняти тиск на вказаних осіб, для зміни ними показів, щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, де потерпілою є його мати, з якою він проживав певний час, що свідчить про схильність останнього до вчинення насильних дій та існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, а також характер та підвищену суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та застосування до останнього запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років, тому існує ймовірність того, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватися від суду.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Крім того необхідно враховувати, що в умовах воєнного стану питання щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого набуває особливого значення, оскільки здійснення правосуддя в особливих умовах ускладнюється наявністю певних перешкод, які не існують у мирний час та вимагає від учасників судового розгляду відноситись до виконання своїх обов`язків та реалізації наданих прав з більшою відповідальністю і зобов`язує суд діяти більш ефективно та організовано.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається захисник (наявність постійного місця проживання, міцні соціальні зв`язки та інвалідність), не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними судом.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочався, свідки у справі не допитані, а тому обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі можуть здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.

Крім того, необхідно враховувати також те, що ОСОБА_5 заперечує встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а тому з метою зміни покази потерпілого, який не пам`ятає всіх деталей подій, зважаючи на те, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, шляхом погроз, обвинувачений може вчиняти тиск на рідного брата, ОСОБА_8 .

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України також знайшов своє підтвердження, оскільки ОСОБА_5 стійких соціальних зв`язків не має, не працевлаштований, та також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, що свідчить про схильність останнього вчиняти насильницькі дії.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого судом рішення та відсутність підстав для скасування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2023 року.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3