КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 07 грудня 2023 року, апеляційну скаргу процесуального керівника - керівника Києво - Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року, відносно,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого - заступника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 погодженого керівником Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, строком на 51 добу, до 20 грудня 2023 року (включно), та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, процесуальний керівник - керівник Києво - Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу.

Зокрема, прокурор просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою у арештному домі ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб.

Захисник просив, поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Щодо строку на апеляційне оскарження захисник зазначає, що останній день оскарження вказаної ухвали припадає на 5 листопада 2023 року, який є вихідним днем, у зв`язку із чим останнім днем подання апеляційної скарги є 6 листопада 2023 року. З цих підстав, просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження.

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Зазначає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки в ході здійснення досудового розслідування не встановлено, що підозрюваний має постійне місце роботи та засоби для існування, а також не має на утриманні непрацездатних членів сім`ї та/або неповнолітніх/малолітніх дітей, відтак стримуючі фактори, які б унеможливили переховування ОСОБА_7 відсутні.

Окрім того, ОСОБА_7 може чинити тиск на свідків, враховуючи те, що в тому числі на підставі їх показань під час досудового розслідування встановлено, що в діях підозрюваного є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

Разом з тим, наявний ризик впливу на інших підозрюваних у кримінальному провадженні, а також на експертів, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні висновки комісійних судово-медичних експертиз, які складалися експертами різних установ, тому для зміни їх можливих показань в суді, якщо такий допит буде в подальшому заявлений під час судового засідання, сторона захисту може чинити тиск на експерта задля зміни його показань щодо роз`яснення висновку.

На переконання сторони обвинувачення, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 забезпечить належне виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Сторона захисту вважає, що оскаржувана ухвала незаконна, через грубі порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває з 13 липня 2020 року, всі докази зібрані, свідки допитані, відтак ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні.

Крім того, стороною обвинувачення під час розгляду клопотання не наведено випадків неналежного виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зазначає, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, де мешкає разом із мамою та сестрою, працює, позитивно характеризується, співпрацює з органом досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу, просили її задовольнити та заперечували щодо апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечив щодо апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Порядок і строки апеляційного оскарження чітко визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження убачається, що останнім днем оскарження вказаної ухвали припадає на 5 листопада 2023 року, який є вихідним днем, у зв`язку із чим останнім днем подання апеляційної скарги є 6 листопада 2023 року, в той день подано захисником апеляційну скаргу. Відтак, строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 26 січня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000010, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

20 жовтня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

24 жовтня 2023 року слідчий - заступник начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 за погодженням із керівником Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернувся до Києво - Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання органу досудового розслідування та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, строком на 51 добу, до 20 грудня 2023 року (включно), та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя врахував, що слідчим та прокурором доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні, та вважав наявними всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основними завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального процесуального закону не дотримано.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор, слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду вказаного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного ОСОБА_7 заслухано думку прокурора, позицію захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаних кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, з огляду на суворість покарання, яке може бути призначено у разі визнання його винним.

Також, слідчий суддя зазначив про вірогідність ризику можливого впливу на свідків, експертів у кримінальному провадженні, оскільки ризик незаконного впливу об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

При цьому, слідчий суддя також врахував наявність іншого кримінального провадження, що виділено за ч. 4 ст. 296 КК України, та яке на даному етапі розглядається судом, і у ньому відкриті в порядку ст. 290 КПК України матеріали кримінального провадження стороні захисту, тобто підозрюваному відомі адреси свідків у кримінальному провадженні, відомості про експертів, що здійснювали дослідження у кримінальному провадженні та надавали у них свої висновки.

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Однак, зазначив, що стороною обвинувачення не обґрунтовано, які саме обставини об`єктивно свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а відтак застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

З таким висновком не погоджується колегія суддів, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належне виконання ОСОБА_7 перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, застосовуючи щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя, в порушення вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону України, не співставив існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки, з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що ОСОБА_7 не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, про що зазначає в поданій апеляційні скарзі сторона обвинувачення. Тобто висновок слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам є передчасним.

Оцінюючи наведені обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри, заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами провадження.

Крім того, у судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор повідомив, що ОСОБА_7 на судові засідання у суд першої інстанції, де розглядається відносно нього інше кримінальному провадженні, не з`являється, що вказує на невиконанням ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла до висновку, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту, щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є необґрунтованими, оскільки захисником не надано достатньо вагомих та переконливих доказів, які б переконали колегію суддів про відсутність зазначених стороною обвинувачення ризиків.

За наведених обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу процесуального керівника - керівника Києво - Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , - задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого - заступника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 погодженого керівником Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 грудня 2023 року включно.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 взяти - під варту у залі суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

Єдиний унікальний № 369/17529/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11сс/824/7042/2023 Доповідач: ОСОБА_14

Категорія ст.181 КПК України