ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/628/23 Справа № 712/9012/22 Категорія: ч.4 ст. 186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.07.2023, яким

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого вантажником-комплектувальником ТОВ «Ньютон» по вулиці Смілянській, 131 в місті Черкаси, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учасником бойових дій, інвалідом, депутатом, ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС не являється, раніше судимий, останній раз: 27.04.2017 року Придніпровським районним судом міста Черкаси за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 12.08.2019 року із Старобабанівської виправної колонії № 92 по відбуттю строку покарання;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Початок терміну відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 28.07.2023 року, зарахувавши обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з 30.09.2022 року по 27.07.2023 року включно.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 1 510 ( одна тисяча п`ятсот десять ) гривен 24 копійок.

Скасований арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2022 року, а саме із телефона марки «Xiaomі redmi 10», чорного кольору, model: НОМЕР_1 .

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

в с т а н о в и л а :

Вироком районного суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 30.09.2022 року близько 13.10 години, маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та реалізуючи свій злочинний умисел, умисно, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, який введено по всій території України Указом Президента України за № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ) та згодом продовжено Указом Президента України за № 573/2022 від 12.08.2022 року на 90 діб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, розпилив їй в обличчя газ дратівливої дії із невстановленого в процесі проведення досудового розслідування балону, та після того, як потерпіла була дезорієнтована, ОСОБА_7 , шляхом ривку, вихопив з рук потерпілої сумку світло коричневого кольору, внаслідок чого відкрито заволодів вказаною сумкою, та майном, що в ній знаходилось, а саме: мобільним телефоном «Хіаоmi Redmi Note 10 Pro 6/128 GBOnyx Gray», ринкова вартість якого, відповідно до висновку експерта від 12.10.2022 № СЕ-19/124-22/11032-ТВ становила 9020,00 грн., зв`язкою ключів, трьома банківськими картками, косметичним набором із трьома губними помадами та разом із вищевказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілій ОСОБА_9 шкоди, на загальну суму 9020,00 грн.

Не погоджуючись в вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_7 , порушує питання про скасування вироку суду, а матеріали справи просить повернути на новий судовий розгляд. При цьому стверджує, що злочину не вчиняв. Даний злочин вчинив його знайомий ОСОБА_10 , який прийшов до обвинуваченого додому та розповів про скоєне. ОСОБА_10 дістав жіночу сумку світло-коричневого кольору та висипав її зміст на дивані та почав шукати телефон. Коли ОСОБА_11 побачив смартфон чорного кольору, який був увімкнений, він запанікував, тому що зрозумів, що невдовзі приїде поліція. Обвинувачений почав виганяти ОСОБА_12 з хати, після чого останній завернув телефон у пакет та вийшов на подвір`я, а він почав збирати розкидані речі, які були у сумці. Сховав сумку у дворі. Потім пішли разом з ОСОБА_13 у бік вул. Максима Залізняка де ОСОБА_14 і затримали працівники поліції, а ОСОБА_13 відпустили, так як перед виходом він переодягнувся в інший одяг. Коли обвинувачений сів у поліцейський автомобіль він знайшов у себе в кишені банківські картки та помаду, які збирав з дивану. Зрозумівши, що це речі потерпілої, які поліцейські можуть прийняти, як доказ того, що злочин скоїв він, то не вигадав нічого кращого, як заховати їх у кросівок. Далі патрульні замість того щоб відвезти його до районного відділу поліції, привезли на місце скоєння злочину, де на той час перебувала потерпіла та працівники слідчого відділу поліції. Вважає, що вказані дії були суворим порушенням його затримання та конституційних прав. Більше години слідчі тримали ОСОБА_14 перед потерпілою запевняючи, що саме він злочинець, який її пограбував. Телефон потерпілій відразу після того, як ОСОБА_13 його видав поліції був повернутий потерпілій не проводячи дактилоскопічної експертизи. Також обвинувачений ОСОБА_11 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що під час судового розгляду не всі докази були досліджені. У своєму рішенні районний суд визнав обтяжуючою покарання обставину - скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння. Хоча під час експертизи, пристрій показував 0,3 проміле, що кваліфікується , як «тверезий» або «встановлений факт вживання алкоголю».

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 просить вирок районного суду скасувати через невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування кримінального законодавства України. Просить призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Також порушує питання про дослідження доказів: протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30.09.2022 та виписку з амбулаторної карти № 1680 від 30.09.2022.

Свої вимоги мотивує тим, що суд під час дослідження письмових доказів не надав належної оцінки протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30.09.2022 та самому процесу проведення впізнання підозрюваного, оскільки орган досудового розслідування в порушення норм передбачених ч.1 ст.228 КПК України попередньо показали потерпілій затриману особу, а саме ОСОБА_7 , що є грубим порушенням норм КПК.

Будь-яких прямих, письмових доказів або речових доказів, які б викривали обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення сторона обвинувачення надати не змогла. Судом не взято до уваги ту обставину, що жодного документа, який підтвердив стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння у матеріалах справи немає., а посилання суду на наявність «виписки з амбулаторної карти № 1680 від 30.09.2022» є помилковим, оскільки дана виписка підтверджує факт вживання алкоголю, а не факт перебування особи у стані сп`яніння.

Вважає, що стороною обвинувачення не подано до суду достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо і разом в їх сукупності свідчили б про вчинення ОСОБА_15 інкримінує мого злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги викладені в апеляційних скаргах, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Провівши повторне дослідження доказів за клопотанням сторони захисту, колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на належних і допустимих доказах.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано вірно за ч.4 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_14 в інкримінованому діянні, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами, а саме показами потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що 30.09.2022 року, близько 13 години вона йшла додому по вул. М.Залізняка в м. Черкаси. Обвинувачений ОСОБА_7 йшов їй на зустріч. Підійшовши до неї він приснув в обличчя газовим балончиком, після чого вихватив з її рук сумку та втік в сторону проспекту Хіміків в м. Черкаси. Вона повідомила про те, що сталося дочці, а дочка викликала працівників поліції. Коли працівники поліції привезли ОСОБА_7 , у нього були її речі, а саме помада та банківські карточки. Вона його впізнала, як особу, яка скоїла на неї напад, він був одягнений у курточку та голубі джинси. Вcі речі їй повернули.

При додатковому допиті потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_12 вона не знає. ОСОБА_12 також привозили на впізнання, вона в ньому не впізнала особу, яка заволоділа її речами. Він зовсім не був схожий на ту особу, яка викрала речі, не підходив ні по зросту, ні одягом. Вона впізнає ОСОБА_7 , як ту особу, яка вчинила на неї напад та скоїла викрадення майна;

Згідно показазів свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_7 він знайомий, проживав у ОСОБА_7 вдома. 30.09.2022 року він відпочивав у ОСОБА_7 вдома, прокинувся близько 12 години, ОСОБА_7 вдома не було, потім він прийшов і сказав, що знайшов гроші і телефон і попросив заховати телефон. Телефон вони заховали за будинком, після чого вони пішли в магазин, по дорозі їх зупинили працівники патрульної поліції, його відпустили, а ОСОБА_7 затримали. ОСОБА_7 казав, що телефон він знайшов. При затриманні у ОСОБА_7 були ще якісь речі, які саме він не бачив, бачив лише телефон.

Також винуватість ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України підтверджується:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 30.09.2022 відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що 30.09.2022 року, приблизно о 13:10 год. вона проходила повз буд. АДРЕСА_2 . Невідомий чоловік вихопив належну їй сумочку світло-коричневого кольору з її речами, після чого він втік ;

- даними протоколу огляду місця події від 30.09.2022 відповідно до якого місцем проведення оляду є відкрита ділянка місцевості, навпроти буд. АДРЕСА_3 . Присутня під час огляду ОСОБА_9 вказала рукою на місце навпроти зазначеного будинку, пояснивши, що саме на цьому місці 30.09.2022 року приблизно 13 год. 10 хв. невідомий їй чоловік викрав належну їй сумку світло-коричневого кольору, після чого втік. На місці події нічого виявлено та вилучено не було;

- даними протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.10.2022 відповідно до якого: 30.09.2022 року близько 14 години 30 хвилин, в присутності адвоката ОСОБА_8 , біля жилого будинку №96/1 по вул.. М.Залізняка в м. Черкаси був затриманий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Був здійснений особистий обшук затриманої особи, яка на час обшук одягнута в наступний одяг: тканева куртка чорного кольору, футболка чорного кольору, джинсові штани синього кольору, кросівки тканеві чорного кольору. Під час проведення огляду було виявлено та вилучено наступні предмети: в лівій кишені куртки вилучено мобільний телефон «Nokia 2700», в правій кишені куртки вилучено губну помаду. У правому кросівку вилучено банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_2 та банківську картку «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_16 № НОМЕР_3 . Вказані речі поміщені в пакет-сейф №SUD 3087668, опечатаний у встановленому законом порядку з відеозаписом затримання ОСОБА_7 , який доданий до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.10.2022;

- даними виписки з амбулаторної карти №1680 від 30.09.2022 року відповідно до якої за результатами клінічного огляду ОСОБА_7 та даних інструментального дослідження встановлено факт вживання алкоголю;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30.09.2022, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала особу №1 ( ОСОБА_7 ) як ту особу, котра вчинила незаконне заволодіння чужим майном 30.09.2022 року. Впізнала вказану особу за специфічними рисами обличчя та залисинами на голові;

- даними довідки до протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 30.09.2022 року відповідно до якого пред`являлась для впізнання потерпілій ОСОБА_9 чотири особи, чоловічої статі, які не мають різких відмінностей між собою. під допустимим номером « (один) власноруч розмістився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- даними заяви ОСОБА_10 , який добровільно видав працівникам правоохоронних органів телефон «Redmi:10 model:m2101 KGG;

- даними протоколу огляду від 30.09.2022 відповідно до якого був оглянутий телефон марки «Хіаоmi Redmi Х» model:m2101 KGG, який за заявою про добровільну видачу видав ОСОБА_10 ;

- даними протоколу огляду від 01.10.2022 під час якого був оглянутий телефон Хіаоmi Redmi Х» з фототаблицею до нього;

- даними протоколу про проведення обшуку від 06.10.2022 під час обшуку домоволодіння в АДРЕСА_1 , на вході до даного приміщення було виявлено гр. ОСОБА_17 видано добровільно речі перелічені в ухвалі, а саме: сумку коричневого кольору з вмістом в середені: зв`язка ключів в кількості 4 шт, 1 ключ від домофону з брелком «Tecxnology», 2 частини від посвідчення (корочки), 2 пластинки пігулок що поміщено до сейф пакету 73150313); також в даній сумці був наявний балончик з невідомим змістом червоного кольору з надписом «Перець 4», котрий поміщено до окремого паперового пакету з відповідними написами;

- даними оптичного диску на якому міститься відеозапис під час обшуку домоволодіння в АДРЕСА_1 ;

- даними висновку експерта від 12.10.2022 №СЕ-19/124-22/11032-ТВ відповідно до якого ринкова вартість, бувшого у використанні, мобільного телефону марки «Хіаоmi Redmi Note 10 Pro 6/128 GB Onyx Gray», чорного кольору, model: НОМЕР_4 , станом на 30.09.2022 становила 9020,00 грн. (Дев`ять тисяч двадцять три грн. 00 коп);

- даними протоколу огляду предметів від 13.10.2022, відповідно до якого, при відкритті сейф пакету номер (SUD 3087668), у відповідності до процедури, спостерігалися 4 (чотири предмети огляду, а саме: губна помада; платіжна карта банку «ПриваьБанк»; картка платіжна картка банку «Ощадбанк» з написом «NADIIA YAKYMYNA»; телефон марки «Nokia» з фото таблицею до протоколу;

- даними протоколу огляду предметів від 13.10.2022, відповідно до якого оглянута сумка жіноча; дві складові частинки від так званих «корочки» від посвідчення; пластинки з пігулками в кількості 2 шт; зв`язка ключів в кількості 5 шт. з фото таблицею до протоколу;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17.10.2022, під час якого потерпіла ОСОБА_9 розповіла та суміжно показувала все, що відбувалося 30.09.2022 року під час коли незнайома особа незаконно заволоділа її майном та даними оптичного носія інформації з відеозаписом проведення слідчого експерименту;

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 17.10.2022 під час проведення якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала зв`язку ключів, які належать їй на фотокартці №3;

- даними довідки до протоколу пред`явлення речей для впізнання по фотокарткам від 17.10.2022 року відповідно до якої на фотокартці під 33 (три) зображено зв`язку ключів котрі були викрадені у ОСОБА_9 ;

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 17.10.2022 відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 на фотознімку №4 впізнала сумку, яка їй належить та була викрадена невідомою особою;

- даними довідки до протоколу пред`явлення речей для впізнання по фотокарткам від 17.10.2022 року відповідно до якого на фотокартці під №4 (чотири) зображено сумку котра була викрадена у ОСОБА_9 .

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та прийшов до обгрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_14 в інкримінованих діяннях, тому доводи обвинуваченого та захисника про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості обвинуваченого, не знайшло свого підтвердження під час розгляду матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частиною 1 ст.86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Невизнання винуватості ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Судом апеляційної інстанції повторно були досліджені: протокол пред`явлення особи для впізнання від 30.09.2022 та виписка з амбулаторної карти №1680 від 30.09.2022 року ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги про недопустимість доказу - протоколу пред`явлення ОСОБА_14 для впізнання за участю потерпілої з підстав порушення вимог ч.1 ст.228 КПК України є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.228 України, забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 КПК особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання вбачається, що він оформлений відповідно до приписів ст. 104 КПК, а зазначену слідчу дію проведено із дотриманням вимог ст.228 КПК. Перед пред`явленням для впізнання потерпіла пояснила, що вона зможе впізнати особу, яка заволоділа її майном 30.09.2022. Потерпіла ОСОБА_9 , яка була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань пояснила, що впізнає особу під №1 яка заволоділа її майном 30.09.2022 за адресою: АДРЕСА_2 впізнала саме ОСОБА_7 , назвавши при цьому сукупність ознак, а саме: за специфічними рисами обличчя та залисинами на голові. При цьому під № 1 власноруч розмістився ОСОБА_7 , на місцях під допустимими номерами 2,3 та 4 знаходились інші особи, схожі за візуальними ознаками та котрі не стосуються матеріалів даного досудового розслідування. Протокол пред`явлення особи для впізнання від 30.09.2022 крім особи, яка впізнала - ОСОБА_9 був підписаний особами, які пред`являлися для впізнання, впізнаною особою ( ОСОБА_7 ), його захисником та понятими.

Колегія суддів приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання від 30.09.2022 та сам процес проведення впізнання відбувся на підставі норм кримінального процесуального закону, з дотриманням прав та обов`язків осіб, які пред`являлися для впізнання.

Колегія суддів вважає, що присутність потерпілої при затриманні обвинуваченого ОСОБА_14 не є порушенням порядку пред`явлення особи для впізнання в розумінні вимог ч.1 ст.228 КПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 , які зазначають, що дані виписки з амбулаторної карти № 1680 від 30.09.2022 , яка підтверджує факт вживання алкоголю, а не факт перебування особи у стані сп`яніння, тому не може бути обставиною, що обтяжує покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Вказані доводи обвинуваченого та його захисника не спростовують дані виписки з амбулаторної карти № 1680 від 30.09.2022, відповідно до якої за результатами клінічного огляду та даних інструментального дослідження у ОСОБА_7 встановлений факт вживання алкоголю. Вказана виписка складена лікарем, який проводив огляд, зокрема скріплена печаткою, в якому зазначено дату і точний час огляду, а тому колегія суддів вважає, що стан сп`яніння, а саме встановлення факту вживання алкоголю ОСОБА_15 є обставиною, яка обтяжує покарання.

При цьому колегія суддів враховує ту обставину, що злочин ОСОБА_15 був вчинений о 13 год. 10 хвилин, а огляд на стан сп`яніння проведений о 17 годині 30 хвилин через 4 години 20 хвилин, тому якщо через значний проміжок часу був встановлений факт вживання ОСОБА_15 алкоголю, то на момент вчинення злочину суд першої інстанції обґрунтовано визнав вчинення ОСОБА_15 злочину у стані алкогольного сп`яніння.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 звертає увагу на дані протоколу затримання від 30.09.2022 року, вважає, що при затримані були порушені його права.

Згідно протоколу затримання від 30.09.2022 року із застосуванням відео зйомки у відповідності до чинного законодавства був затриманий ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_8 , якому роз`яснені його права та обов`язки. З дотриманням правил ч.7 ст.223 і ст.236 КПК України в присутності понятих був здійснений також особистий обшук ОСОБА_7 . Вказаний протокол затримання підписаний особами, які провели обшук, понятими, затриманим ОСОБА_7 та його захисником. Жодних зауважень чи доповнень до протоколу не поступало.

Таким чином слідча дія, а саме умови затримання ОСОБА_7 органом досудового розслідування проводились з дотриманням норм Кримінального процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що потерпіла не впізнала ОСОБА_10 , як особу, що вчинила злочин, так як останній перед виходом з будинку переодягся в інший одяг, колегія суддів вважає неправдивими.

Так в своїх детальних поясненнях в суді апеляційної інстанції ОСОБА_11 показав, що після приходу ОСОБА_18 до нього додому з викраденими речами, вони після словесної перепалки на предмет події, практично відразу покинули домоволодіння, при цьому ОСОБА_18 не переодягався.

Колегія суддів оцінює критично доводи обвинуваченого про ту обставину, що не було проведено дактилоскопічної експертизи, чим знову на його думку порушені його права.

Основним завданням дактилоскопічної експертизи є ідентифікація особи за слідами її рук, які залишені на місці події.

Фактичною підставою для проведення дактилоскопічної експертизи є дані, що свідчать про необхідність отримання спеціальних знань у галузі дактилоскопії для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що відсутні такі обґрунтовані та вагомі обставини, які б вказували на наявність підстав для призначення експертизи.

Крім того, інші докази наявні в матеріалах кримінального провадження, а саме покази потерпілої, яка впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила викрадення чужого майна; свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 30.09.2022 він відпочивав у ОСОБА_14 вдома. Прийшов ОСОБА_11 і сказав, що знайшов гроші та телефон і попросив заховати телефон. Телефон вони заховали за будинком, ОСОБА_11 сказав, що телефон він знайшов; дані протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30.09.2022, які у своїй сукупності свідчать, що саме ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення майна потерпілої, а саме заволодів відкрито сумкою світло коричневого кольору, в якій знаходилось майно: мобільний телефон «Хіаоmi Redmi Note 10 Pro 6/128 GBOnyx Gray», зв`язка ключів, три банківські картки, косметичний набор із трьома губними помадами.

Докази на підтвердження винуватості ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, допустимості, достовірності та достатності, а у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_14 поза розумним сумнівом, що призвело для постановлення обвинувального вироку.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Районний суд проаналізував кожний доказ який був наданий стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_14 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) в межах своїх повноважень та прийшов до обгрунтваного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_14 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України поза розумним сумнівом.

При призначенні покарання, місцевий суд дотримався вимог ст.50, 65, 66, 67 КК України та врахував Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме дані про особу підсудного, його вік, стан здоров`я, поведінку, який вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, вину в інкримінованому злочині не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, має негативну характеристику за місцем проживання, на спеціальних обліках не перебуває, враховуючи обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та призначив покарання в межах санкції ч.4 ст.186 КК України - 8 років позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім того, колегія суддів враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого "Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд при постановленні вироку в повному обсязі дотримався вимог кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

При цьому в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника не наведені підстави для призначення нового судового розгляду у відповідності до вимог ст.415 КПК України.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 липня 2023 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - суддя -

Судді -