Справа № 496/6998/23
Провадження № 1-кс/496/2392/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Біляївка матеріали клопотання представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2023 року до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17.10.2023 року в частині заборони розпорядження та користування на автомобіль марки «БМВ» моделі «525D», у кузові синього кольору 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати ОСОБА_4 , на відповідальне зберігання автомобіль.

Вказане клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 17.10.2023 року задоволено клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у вигляді автомобілів марки «BMW» моделі «525D», у кузові синього кольору, 2001 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_1 . Вказаним рішенням суду накладено арешт з забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «BMW» моделі «525D», у кузові синього кольору, 2001 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_1 . Власником автомобіля марки «BMW» моделі «525D», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 , яким видано нотаріальну довіреність відповідно до якої ОСОБА_4 має право на експлуатацію та розпорядження вищевказаним автомобілем марки «BMW». Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 призначено проведення авто технічної експертизи транспортного засобу марки «BMW» моделі «525D», реєстраційний номер: НОМЕР_1 . 31.10.2023 року за місцем знаходження транспортного засобу марки «BMW» моделі «525D», у кузові синього кольору 2001 року випуску, ідентифікаційний номер (шасі, кузова, рами): НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_1 експертом ОСОБА_8 проведений огляд вказаного транспортного засобу. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «BMW» моделі «525D», реєстраційний номер: НОМЕР_1 та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , знаходиться у останнього, оскільки слідчим не вилучалось, арешт не накладався. Оскільки судовим експертом 31.10.2023 року проведений огляд транспортного засобу, відповідно зафіксовано вся необхідна для слідства інформація, потреба в перебуванні транспортного засобу на штраф майданчику наразі відпала та транспортний засіб у вигляді автомобіля марки BMW має бути повернутий законному користувачу ОСОБА_10 оскільки його зберігання на штраф-майданчику не відповідає критеріям розумності та співрозмірності обмеження права власності та суперечить завданням кримінального провадження. Також, подальше зберігання автомобіля на відкритій місцевості, враховуючи осінню пору року та наближення зими, може призвести до пошкодження та псування автомобіля, тому є підстави для передання його на зберігання ОСОБА_4 , при цьому накладений арешт продовжує свою дію та забезпечить завдання арешту майна, у зв`язку із чим заявник звернувся до суду з вказаною заявою.

У судовому засіданні представник заявника на клопотанні наполягала та просила його задовольнити.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 17.10.2023 року, накладено арешт на автомобіль марки «БМВ» моделі «525D», у кузові синього кольору 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із забороною користування, відчуження та розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно тимчасовим вилученням майна.

З аналізу ст. ст. 171-174 КПК України вбачається, що у клопотанні про скасування арешту в обов`язковому порядку має бути зазначено наступне: хто звертається із клопотанням про скасування арешту майна /власник майна тощо/; перелік і вид майна, арешт, який має бути скасовано; яким процесуальним документом та коли був накладений арешт, мотивація чому слід скасувати арешт. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, заявник жодним чином не обґрунтовує, що арешт майна було накладено необґрунтовано, а також, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала, що свідчить про те, що клопотання про скасування арешту майна є необґрунтованим.

Заявник у клопотанні зазначає, що всі необхідні експертизи проведені. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вказаної обставини.

Також досудове розслідування триває, кримінальне провадження не закрито, проводиться повне та неупереджене досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Тому слідчий суддя не в змозі встановити, чи відпала потреба в продовженні дії арешту майна.

Щодо вимоги передати ОСОБА_4 на відповідальне зберігання автомобілю, суд зазначає що вказана вимога не вмотивована.

Відповідно до п.20 Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Як вбачається з аналізу вищезазначених правових норм, відповідальними за зберігання речових доказів є сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, у даному випадку сторона обвинувачення, та посадова особа органу, який здійснює зберігання речового доказу.

Суд зазначає, що заявником у клопотанні не зазначено, місце зберігання автомобілю, а саме: за якою адресою, достатні докази наявності у ОСОБА_4 належних умов для зберігання автомобіля, також до клопотання про передачу автомобіля на відповідальне зберігання не було долучено жодних належних доказів того, що ОСОБА_4 зможе належним чином забезпечити зберігання та схоронність автомобіля під час судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи, що заявник в судове засідання не з`явився, не надав суду жодних документів щодо підтвердження та належності майна, тим самим не підтримав його у судовому засіданні, а крім того фактично не довів, що арешт майна було накладено необґрунтовано, а також, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала, що свідчить про те, що клопотання про скасування арешту майна є необґрунтованим, з урахуванням принципу диспозитивності передбаченого ст. 26 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту на майна.

Керуючись ст. 7, 9, 174 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї може бути подано відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 14.11.2023 року.