Справа №487/8077/23
Провадження №1-кп/487/444/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

22.01.2024 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, із визначенням розміру застави в розмірі 186 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499224 грн., посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а також на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися та не перестали існувати, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, враховуючи санкцію статті інкримінуємого обвинуваченому кримінального правопорушення від 3 до 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна, може здійснювати незаконний вплив на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показів, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, а також може продовжити або повторити протиправну поведінку, шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, було припинено співробітниками правоохоронного органу. Крім того, ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальніості за ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 368 КК України. Тому з урахуванням особи обвинуваченого, вважає, що вищевказане свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримала, просила про його задоволення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити, застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, у вигляді нічного домашнього арешту або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн., враховуючи, що ОСОБА_4 не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, був працевлаштований.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримала думку захисника ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений підтримав думку своїх захисників,

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000547 від 31.05.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2023 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у розмірі 499224 грн.

Ухвалою від 02.10.2023 слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 30.11.2023 включно.

Постановою старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві від 24.10.2023 у кримінальному провадженні №0000547 від 31.05.2023 змінено правову кваліфікацію з ч. 3 ст. 368 на ч.3 ст. 369-2 КК України, 24.10.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Судовий розгляд по справі розпочато, але у обвинуваченого 26.01.2024 закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження застосованого до обвинувачених запобіжних заходів, суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу.

Положеннями статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з положень статті 199 КПК України, яка визначає порядок продовження строку тримання під вартою, суд, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в ході судового розгляду, крім обставин зазначених у ст. 194 КПК України, повинен встановити: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; - чи наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_4 за ч.3 ст. 369-2 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в клопотанні та додатках до нього, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Прокурором доведено, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, на теперішній час не зменшилися, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, впливати на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показів, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, які судом не допитані, а також може продовжити або повторити протиправну поведінку, шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень, враховуючи характер інкримінуємого йому кримінального правопорушення.

Суд також враховує відомості про особу обвинуваченого, який вважається таким, що раніше не судимий, працював, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання та реєстрації.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений, раніше не судимий, працював, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання та реєстрації, не спростовують наявність ризиків, визначених при обрані запобіжного заходу.

Отже, з урахуванням наведеного, інший вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даній стадії судового розгляду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що всі вище перелічені обставини у своїй сукупності виправдовують продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строків на 60 днів до 22.03.2024 включно, тому клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволення.

Щодо клопотання сторони захисту про зменшення обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн.

Підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Такі ж підстави можуть бути враховані судом в конкретній справі при вирішенні питання про зменшення розміру застави, який було визначено раніше за судовим рішенням.

Суд зазначає, що обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді застави, може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, та у зв`язку з виникненням інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення або скасування, оскільки строк дії цього запобіжного заходу в ухвалах суду не зазначено, а тривалість в часі запобіжного заходу без врахування обставин справи в конкретному випадку може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Судом встановлено, щоухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2023 у кримінальному провадженні №0000547 від 31.05.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у розмірі 499224 грн.

В подальшому, постановою старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві від 24.10.2023 у кримінальному провадженні №0000547 від 31.05.2023 змінено правову кваліфікацію з ч. 3 ст. 368 на ч.3 ст. 369-2 КК України, 24.10.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідно ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, а також ту обставину що, у кримінальному провадженні було змінено кваліфікацію дій ОСОБА_4 на ч. 3 ст.369-2 КК України, що є також тяжким злочином, особу обвинуваченого, його майновий стан та співмірність раніше встановленого розміру застави з обставинами скоєного правопорушення, у якому останній обвинувачується, суд приходить до висновку, про зменшення розміру застави, визначеного ухвалою слідчого суддіЗаводського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2023, у розмірі 186 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 499224 грн., до 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 грн. (сто вісімдесят одна тисячі шістсот вісімдесят) гривень, який є достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» на 60 днів до 22.03.2024 включно, з можливістю звільнення під заставу.

Клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави задовольнити частково.

Зменшити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2023, до 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 грн. (сто вісімдесят одна тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Покласти на ОСОБА_4 , у разі звільнення під заставу, обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України :

- не відлучатися з Миколаївської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із викривачем, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1