КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та ДУ «Київський слідчий ізолятор», матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 вересня 2023 року.

Таке рішення суд, врахувавши тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , та покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у їх вчиненні, його вік, стан здоров`я, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені й в ухвалі слідчого судді Володарського районного суду Київської області від 31.03.2020 року про обрання запобіжного заходу та в ухвалі того ж суду від 21.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які і на цей час не змінились, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу - тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим ст.ст. 177 - _____________________________________________________________

Справа №11-кп/824/4793/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_1

178 КПК України, у їх зіставлені з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Разом з тим, жодний ризик у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, передбачений ст. 177 КПК України, прокурором не доведений.

При цьому зазначає, що у даній справі «розумність» строку тримання під вартою давно порушена, оскільки жодних нових доказів, які б підтверджували вину за цей час не встановлено, а можливість їх отримати вичерпана.

Також до клопотання прокурора не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри, не кажучи вже про тримання особи під вартою.

Крім того, зазначає, що, на противагу твердженням суду, обвинуваченим не має сенсу впливати на свідків, оскільки вони вже надали органам досудового розслідування показання, до того ж роль останніх у даному злочині є дещо іншою, тому їх показання ситуації жодним чином змінити не можуть.

Таким чином, вважає, що ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону та враховуючи, що захисник ОСОБА_8 повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, від якого надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги обвинуваченого, у вирішенні якої по суті захисник поклався на розсуд суду, без його участі, через неможливість його явки у судове засідання з об`єктивних причин, а також зважаючи на скорочені терміни розгляду таких апеляційних скарг, апеляційний розгляд здійснено без участі захисника ОСОБА_8 , участь якого у даному провадженні є необов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність підстав для продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , Сквирським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000067 по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 121 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, врахувавши тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , та покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому злочинах, його вік, стан здоров`я, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені й в ухвалі слідчого судді Володарського районного суду Київської області від 31.03.2020 року про обрання запобіжного заходу та в ухвалі того ж суду від 21.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які і на цей час не змінились, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 проте, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до ньогожодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи характер та конкретні обставини висунутого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні двох тяжких злочинів, кожен з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а також, приймаючи до уваги всі наявні у матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, його вік,стан здоров`я, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинуваченийможе переховуватися від суду, усвідомлюючи наслідки вчиненого ним злочину - настання смерті іншої особи, незаконно впливати на потерпілу, свідків та експерта у даному кримінальному провадженні, які на даний час судом ще не допитані, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, створювати штучно докази, які будуть перешкоджати здійсненню кримінального провадження, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що уданій справі «розумність» строку тримання його під вартою вже давно порушена, оскільки жодних нових доказів, які б підтверджували його вину за цей час не встановлено, а можливості їх отримати вичерпані,то вказана обставина жодним чином не вказує на зменшення існування зазначених вище ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зважаючи на конкретні обставини висунутого обвинувачення, характер та тяжкість діянь, які йому інкримінуються, і покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим у їх вчиненні.

Щодо посилання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на необґрунтованість підозри, то на стадії судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості підозри, яка оголошена обвинуваченому, оскільки судом розглядається обвинувальний акт, у якому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які потребують перевірки на предмет доведеності чи недоведеності висунутого обвинувачення.

Не заслуговують на увагу і доводи обвинуваченого ОСОБА_10 в апеляційній скарзі про те, що обвинуваченим не має сенсу впливати на свідків,оскільки вони вже надали органам досудового розслідування показання, так як безпосередній допит свідків судом у кримінальному провадженні наразі не здійснено, при цьому прокурор має право заявити про допит свідків на будь-якій стадії судового розгляду, відповідно до визначеного судом обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядку їх дослідження, а тому з великою ймовірністю існує ризик незаконного впливу на них.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, що є змістом апеляційної вимоги обвинуваченого, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Сквирського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року, якою, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 вересня 2023 року, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3