Справа № 348/1625/22
Провадження № 11-кп/4808/414/23
Категорія ч.2 ст. 307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Шигірт
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , на вирок Надвірнянського районного суду від 06.06.2023 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,-

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Овруч, Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, останній раз судимого: вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2019 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

визнано виннуватим та засуджено до покарання:

-за ч.2 ст.307 КК України - позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна;

-за ч.1 ст.309 КК України - арешту на строк 3 місяці.

На підставі ст.70, 72 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , який є особою що раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст. 309, 317 КК України, а також судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у невстановлений час у невстановленому місці незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яку зберігав у себе з метою незаконного подальшого збуту. З цією метою 4 травня 2022 року ОСОБА_7 умисно повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ст. 309, 317 КК України, перебуваючи в центральній частині м. Надвірна, Івано-Франківської області у період часу із 16 год. 45 хв. до 18 год. 35 хв. збув ОСОБА_9 за грошові кошти в сумі 500,00 гривень психотропну речовину обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,072 г. Продовжуючи вчинення злочину ОСОБА_7 умисно повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст. 309, 317 КК України, 07.06.2022 у період часу із 10 год. 15 год. до 13 год. 31 хв., перебуваючи в м. Надвірна на вул. Панаса Мирного, Івано-Франківської області, збув ОСОБА_9 за грошові кошти в сумі 2000,00 гривень психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 1,353 г.

Такими діями, ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.307 КК України, незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, повторно, вчинене особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення передбачені ст.309, 317 КК України.

Також, ОСОБА_7 у невстановленому місці та у невстановлений час, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, яку у нього було виявлено 07.06.2022 під час затримання за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України, масою 0,4139 г, яку ОСОБА_7 зберігав без мети збуту.

Такими діями, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.309 КК України, незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.

З вироком суду не погодився обвинувачений та його захисник та оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що в даному випадку мала місце провокація злочину.Оскільки він є наркозалежною особою, із-за своєї доброти продав підставній особі ОСОБА_10 психотропну речовину. При цьому, суд першої інстанції не дав оцінки тому, що покупець сам звертався, щоб той продав йому амфетомін. Просить призначити йому більш м`якше покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Звертає увагу на те, що суд не взяв до уваги, що обвинувачений всі фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється. Проте, судом першої інстанції не була розглянута можливість застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Просить вирок суду з цих підстав змінити та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник наполягали на задоволенні апеляційних скарг.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та зауважив, що негласними слідчими розшуковими діями зафіксовано, що ОСОБА_7 за своєю ініціативою торгував амфетаміном, який збував різним особам. Зазначене спростовує його позицію щодо провокації з боку працівників поліції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що їх слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі дотримався.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо провокації злочину та надмірній суворості призначеного покарання, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Суд першої інстанції належним чином перевірив версію обвинуваченого, щодо провокації злочину. В ході судового розгляду були досліджені докази, в тому числі і отримані в результаті проведення НСРД. Зазначені докази суд оцінив у сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність факту провокації. З наведених в мотивувальній частині доказів вбачається, що ОСОБА_11 з різними особами неодноразово по телефону домовляється про збут заборонених речовин. Під час спілкування ОСОБА_11 з покупцем ОСОБА_9 , не було ніяких активних наполегливих дій з боку покупця на схиляння обвинуваченого до збуту амфетаміну.

За таких обставин, твердження обвинуваченого про провокацію злочину вчинену відносно нього працівниками поліції, не знайшли підтвердження як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду і доводи про призначення занадто суворого покарання.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та роз`яснень Пленуму ВСУ та призначив покарання достатнє та необхідне задля досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

При цьому суд належним чином врахував, конкретні обставин кримінального провадження, характер вчинених кримінальних правопорушень та їхні наслідки, репутацію обвинуваченого, який попри наявність у нього непогашених судимостей за злочини у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, продовжував придбавати, зберігати та збувати їх.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 не спростував обвинувачення та не заперечував, що він збував амфетамін за обставин встановлених судом.

Що стосується доводів захисника про неврахування судом першої інстанції щирого каяття обвинуваченого, вони не заслуговують на увагу апеляційного суду. Так, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений не визнавав себе винуватим за ч.2 ст.307 КК України та вважав що мала місце провокація злочину. Ніякого прибутку від збуту амфетаміну підставному покупцю він не отримав.

Проаналізувавши зазначені обставини та наведені норми права, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційних скарг про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не знайшли підтвердження в апеляційному суді.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404,405,407КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги: обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду від 06.06.2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим з моменту отримання ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4