Справа №766/8159/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження запобіжного заходу

19.10.2023 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально судом в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

в судовому засіданні розглянувши клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, внесеного до ЄРДР за 0000315,

в с т а н о в и в:

Прокурор звернулась до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, внесеного до ЄРДР за 0000315.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні Голопристанського районного суду Херсонської області перебувало кримінальне провадження №0000315 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.02.2022 відносно ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 квітня 2022 року.

В послідуючому, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалами Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Приморського районного суду міста Одеси, Теплодарського міського суду Одеської області, Херсонського міського суду Херсонської області неодноразово було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, востаннє продовжено ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 серпня 2023 року - до 23 жовтня 2023 року включно (з огляду на Розпорядження Голови Верховного Суду від 26.09.2022 № 52 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області»).

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а тому на обговорення учасників судового засідання судом поставлено питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки даний строк спливає 23 жовтня 2023 року, проте до цієї дати розгляд справи з об`єктивних причин завершити не можливо.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачуються серед іншого у вчиненні особливо тяжкого злочину, за санкцією якого можливе призначення покарання у виді довічного позбавлення волі.

Сторона обвинувачення вважає, що при розгляді клопотання необхідно взяти до уваги сукупність обставин, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого ОСОБА_6 , у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, зокрема обвинувачений не одружений, неповнолітніх утриманців не має; відсутність до затримання постійного місця роботи, що є запорукою відсутності існування офіційних джерел доходів; крім цього, під час судового розгляду ще не допитані свідки у провадженні, а тому існує ризик того, що перебуваючи на свободі обвинувачений зможе на них незаконно впливати з метою схилити їх до надання неправдивих свідчень; також слід врахувати вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню його в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочинів, які йому інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілих та свідків, з метою зміни ними показань, можливості переховування від суду, вчинення нових кримінальних правопорушень.

Ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Як наслідок сторона обвинувачення вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 спливає 23 жовтня 2023 року, однак ризики, які виправдовують застосування вказаного запобіжного заходу не зменшилися, підстав для скасування чи зміни обраного судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який відсутні, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти наведеним вище ризикам.

Прокурор в судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні.

Обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що доказів вчинення правопорушення немає, всі докази сфабриковані, правопорушення ним не вчинялося, вину обвинувачений не визнає, відсутні матеріали кримінального провадження, оскільки вони залишилися на окупованій території (в приміщенні Голопристанського районного суду Херсонської області), вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставним. У зв`язку з порушенням розумних строків тримання під вартою, просив скасувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді «тримання під вартою», оскільки вина обвинуваченого не доведена, відсутні матеріали кримінального провадження, докази вчинення правопорушення відсутні, порушуються розумні строки тримання під вартою, просив суд застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали клопотання, судом встановлено наступне.

В провадженні Голопристанського районного суду Херсонської області перебувало кримінальне провадження №0000315 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, не доведене до кінця з причин,що не залежали від волі особи, яка виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), з проникненням у приміщення та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, та у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин без мети збуту, тобто у кримінальному проступку.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.08.2017 року обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При обранні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановленні ризики, передбачені п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, про це свідчить, тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зав`язків підозрюваного, також перебуваючи на волі буде мати можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або доведе свій умисел до кінця, позбавивши потерпілу життя.

Також, суд при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого керувався вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, оскільки обвинувальний акт щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, прийнято судом до розгляду та судовий розгляд триває.

В подальшому, відносно ОСОБА_6 , ухвалами Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.02.2022 (до 16 квітня 2022 року); Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.04.2022 року (до 05 червня 2022 року); Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2022 (до 31 липня 2022 року); Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.07.2022 року (до 24 вересня 2022 року, включно); Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2022 року (до 21 листопада 2022 року, включно); Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 17.11.2022 року ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 21 листопада 2022 року, включно, залишено без змін; Приморського районного суду м.Одеси від 21.11.2022 року (до 19.01.2023 року, включно); Теплодарського міського суду Одеської області від 17.01.2023 року (до 17.03.2023 року, включно); Теплодарського міського суду Одеської області від 14.03.2023 року (до 12.05.2023 року, включно); Теплодарського міського суду Одеської області від 10.05.2023 року (до 08.07.2023 року, включно); Херсонського міського суду Херсонської області від 04.07.2023 року (до 01 вересня 2023 року, включно); Херсонського міського суду Херсонської області від 25.08.2023 року (до 23 жовтня 2023 року, включно), було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у п. 1-5 частини 1 вказаної статті.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого прокурор мотивував тим, що не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що є підставою для продовження строку обраного запобіжного заходу.

Доводи обвинуваченого та його захисника щодо відсутності підстав для продовження строку тримання під вартою, оскільки підозра є необґрунтованою, судом до уваги не приймаються, за таких підстав.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.

Приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду робити висновки щодо наявності, або відсутності обґрунтованості обвинувачення.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про обрання або продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Окрім того, відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_6 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли останній перебував у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, при розгляді клопотання про обрання чи продовженні строку запобіжного заходу.

Доводи обвинуваченого, що він тримається під вартою тривалий час та має статус обвинуваченого, проте відповідно до вимог КПК України, він як особа, обвинувачена у особливо тяжкому злочині, повинен був триматися під вартою 18 місяців, що в свою чергу суперечить ЄКПЛ, Конституції України, та ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», на думку суду, також є необґрунтованими за таких підстав.

Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи. Суд зазначає, що суспільний інтерес у цій справі, полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а тому слід забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам, які можуть наступити в разі зміни йому запобіжного заходу, а саме переховування від суду з метою уникнення покарання, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, вірогідність незаконного впливу на свідків з метою примушування їх до зміни своїх показань. Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецедентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» 1969р.); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ «Вемгофф проти Німеччини» 1968р.).

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011р). У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010р. п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013р. у справі «Волосюк проти України»). При цьому, докази того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, обвинуваченим та його захисником не надані.

Крім того, слід наголосити, що ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991р. вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення. При цьому суд враховує відсутність можливості без продовження строку тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Як вбачається, обвинувачений обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, за один з яких передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, у разі визнання його винуватим, обставини пред`явленого обвинувачення, а саме замаху на вбивство особи з метою розбійного нападу, внаслідок якого потерпіла залишилися живою лише через незалежні від обвинуваченого обставини.

Вказані вище обставини у сукупності та дані про особу обвинуваченого свідчать про наявність на даний час ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що продовжують існувати підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого на строк 60 днів, бо саме такий запобіжний захід здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створити необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями ст.2 КПК України, та з урахуванням наведеного вище, перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого не прийнято, свідки та потерпіла підлягає безпосередньому допиту судом та суд має дослідити докази у справі, суд вважає, що в даному випадку існують ризики можливого незаконного впливу останнього на свідків та потерпілу, з метою зміни останніми показань, а також обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

З урахуванням того, що інкримінований обвинуваченому злочин був із застуванням насильства з метою позбавлення особи життя, який не був доведений до кінця, суд вважає наявним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що у клопотанні прокурора доведено про не зменшення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даному етапі судового провадження лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу та клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки зазначені в клопотанні прокурора ризики переважають дані обставини і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, стороною захисту не надано доказів, які б свідчили про зменшення або зникнення встановлених ризиків, а також про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, які б у сукупності вказували на можливість обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі судового розгляду не забезпечить попередження зазначених прокурором ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що ризики, які були заявлені у клопотанні прокурора, доведені під час розгляду клопотання та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є обґрунтованими з огляду обмеження конституційних прав і свобод обвинувачених.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченим не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Керуючись ст. ст. 31,177-178,183,184,194,196,197,369-376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу «тримання під вартою» обвинуваченому ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, строком до 17.12.2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, прокурором протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повний текст ухвали оголошено у приміщенні суду «19» жовтня 2023 р. о 18:00 годині.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3