Справа № 487/271/24
Провадження № 1-кс/487/650/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 10.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 слідчий СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 10.01.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050, звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просила накласти арешт на майно, вилучене у ході проведення огляду від 11.01.2024, а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» в корпусі синього кольору, що перебуває в чохлі по типу «книжка» зеленого кольору, із номером сім-картки НОМЕР_1 , імеі 1: НОМЕР_2 , I CCID 1: НОМЕР_3 , імеі 2: НОМЕР_4 , ICCID 2: НОМЕР_5 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Підставою звернення стало те, що вищезазначені вилучені предмети мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не прибула, до початку розгляду справи подала заяву, в якій клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

СУ ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 10.01.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її в посаді командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецького роти військової частини НОМЕР_6 , у військовому званні «молодший сержант», 10 січня 2024 року, близько 12 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись у приміщенні будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті давніх особистих неприязних відносин з військовослужбовцем призваним за мобілізацією капітаном ОСОБА_6 , командиром 3 стрілецької роти, військової частини НОМЕР_6 , діючи з прямим умислом на заподіяння смерті іншій людині, з мотивів помсти за неправомірні дії з боку потерпілого, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, маючи навички поводження з вогнепальною зброєю здійснив із ввіреного йому для службового користування 5,45 мм автомату АК-74 - № НОМЕР_7 невстановлену кількість пострілів в бік вхідних дверей за якими стояв приїхавший до нього потерпілий ОСОБА_6 , чим спричинив останньому невстановлену кількість вогнепальних наскрізних кульових поранень, несумісні з життям, внаслідок яких настала смерть потерпілого..

11.01.2024 у якості свідка у кримінальному провадженні допитано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що особисто знайомий із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на протязі тривалого часу спільно із ним проживав за адресою: АДРЕСА_1 . 10.01.2024 ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем мешкання за вищевказаною адресою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, по телефону розмовляв із ОСОБА_9 та останній повідомив, що зараз приїде. Після цього, коли ОСОБА_10 приїхав за місцем мешкання свідка, то ОСОБА_8 віддав наказ свідку та ОСОБА_11 застосувати вогнепальну зброю автомат у бік вхідних дверей (з будинку у напрямку вулиці), що останні виконали, здійснивши постріли з автоматичної зброї у бік дверей. У подальшому ОСОБА_8 вийшов із приміщення будинку самостійно та повернувся через декілька хвилин, при цьому повідомивши свідку та ОСОБА_12 про те, що «добив ОСОБА_13 , а інший втік, треба було і його добити». У подальшому свідок вийшов із приміщення будинку та побачив на подвір`ї тіло ОСОБА_14 без ознак життя. ОСОБА_8 віддав наказ свідку та ОСОБА_12 перенести тіло до автомобіля, на якому приїхав потерпілий автомобіль марки Хонда, що останні виконали. Після цього ОСОБА_8 надав ОСОБА_12 каністру з бензином та свідок спільно із ОСОБА_12 на автомобілі марки Хонда, де на задньому сидінні перебувало тіло потерпілого ОСОБА_10 , проїхали близько 3 км. вздовж села, вийшли із салону авто, після чого ОСОБА_12 облив салон автомобіля бензином, який йому попередньо надав ОСОБА_8 , та підпалив його. Свідок спільно з ОСОБА_12 повернувся до місця мешкання, де їх зустрів ОСОБА_8 та повідомив про те, що треба тікати. ОСОБА_8 заволодів автомобілем марки ВАЗ 2106 бежевого кольору, що знаходився по сусідству, сів за кермо, свідок ОСОБА_15 сів поряд на пасажирське сидіння, а ОСОБА_12 сів позаду та чоловіки поїхали вздовж населеного пункту, де ОСОБА_8 не впоравшись із керуванням транспортного засобу, через те, що перебував у стані алкогольного сп`яніння з`їхали з дороги, де в подальшому були поміченими працівниками військової служби правопорядку.

11.01.2023 за участі свідка ОСОБА_7 проведено огляд, у ході якого останній за добровільної згоди, після написання відповідної власноручної заяви, видав слідчому належний йому мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» в корпусі синього кольору, що перебуває в чохлі по типу «книжка» зеленого кольору, із номером сім-картки НОМЕР_1 , імеі 1: НОМЕР_2 , ICCID 1: НОМЕР_3 , імеі 2: НОМЕР_4 , ICCID 2: НОМЕР_5 , що перебуває у справному, придатному для використання за призначенням стані.

Під час проведення огляду мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» в корпусі синього кольору, що перебуває в чохлі по типу «книжка» зеленого кольору, із номером сім-картки НОМЕР_1 , імеі 1: НОМЕР_2 , ICCID 1: НОМЕР_3 , імеі 2: НОМЕР_4 , ICCID 2: НОМЕР_5 вилучено.

Вилучений мобільний телефон належить ОСОБА_7 (є майном третіх осіб).

11.01.2024 вилучене визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу, оскільки вони зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення.

Вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки будуть використані як доказ вини підозрюваних у скоєному кримінальному правопорушенні, в подальшому по ним будуть призначені відповідні судові експертизи.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначений в клопотанні матеріальний об`єкт зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході проведення огляду від 11.01.2024, а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» в корпусі синього кольору, що перебуває в чохлі по типу «книжка» зеленого кольору, із номером сім-картки НОМЕР_1 , імеі 1: НОМЕР_2 , ICCID 1: НОМЕР_3 , імеі 2: НОМЕР_4 , ICCID 2: НОМЕР_5 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1