Номер провадження: 11-сс/813/1924/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 17.11.2023, якою в межах к/п №0001355 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської обл., громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 15.01.2024 включно

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0001355 було відмовлено у задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 про застосування відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 15.01.2024 включно, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та органом досудового розслідування доведено існування в зазначеному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків в зазначеному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, водночас сторона обвинувачення жодним чином не обґрунтувала неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що в зазначеному кримінальному провадженні існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи;

- слідчим суддею не враховано існування в зазначеному кримінальному провадженні ризику незаконного впливу підозрюваним на свідків у кримінальному провадженні, який обумовлений тим, що деякі свідки є знайомими підозрюваного, у зв`язку з чим на них може бути здійснено тиск, що у свою чергу ускладнить проведення досудового розслідування у розумні строки та об`єктивного установлення усіх обставин вчиненого злочину, окрім того в подальшому свідки підлягають безпосередньому допиту судом;

- слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини, пов`язаних з обігом наркотичних засобів та незаконного обігу зброї, більш того на теперішній час відносно підозрюваного ОСОБА_7 у провадженні Білгород-Дністровського міськрайсуду перебувають ще 6 кримінальних проваджень скерованих з обвинувальними актами, останній скерований до суду 29.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України;

- ні стороною захисту, ні слідчим суддею при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешт не отримано згоду власника житла на відвідування з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_7 за місцем мешкання останнього, що передбачено ч. 5 т. 181 КПК України.

Посилаючись на викладене, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, із утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Водночас, ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З огляду на те, що сторонами кримінального провадження не оскаржується обґрунтованість інкримінованої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає, що на теперішній час підозра останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України є обґрунтованою та полягає у тому, що він будучи раніше засудженим за умисні корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та під час дії воєнного стану на території України, попередньо вступивши у злочинну змову з невстановленою на даний час особою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, разом з невстановленою на даний час особою, 14.11.2023, приблизно о 23 год., прибули до приміщення будинку по АДРЕСА_1 , та через незачинені вхідні двері будинку проникли до приміщення вказаного будинку, де реалізуючи свій злочинний умисел направлений на викрадення майна потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розуміючи що їх протиправні дії помічені потерпілою ОСОБА_10 , відкрито, умисно, повторно, заволоділи мобільним телефоном марки «Nokia», кнопковий, чорного кольору, з встановленою у ньому сім-карткою НОМЕР_1 , мобільним телефоном марки «Maxcom», кнопковий, з встановленою у ньому сім-карткою НОМЕР_2 , мобільним телефоном марки «Blackview» сенсорного типу, з встановленою сім-карткою НОМЕР_3 та мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 9A» сенсорного типу чорного кольору у силіконовому чохлі зеленого кольору, з встановленою сім карткою НОМЕР_4 , після чого з місця події зникли, а викраденим в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Зазначена підозра ОСОБА_7 повністю підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що в судовому засіданні сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, однак не довела існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що в даному провадженні існують ризики можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків в зазначеному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обумовлені тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі, свідки підлягають в подальшому безпосередньому допиту судом 1-ої інстанції.

Проте, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом із цим, з часу повідомлення ОСОБА_7 про підозру до розгляду апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції, прокурором не надано жодного доказу на підтвердження переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідків з метою зміни ними своїх показів на користь підозрюваного та перешкоджання останнім кримінальному провадженні іншим чином, тому апеляційний суд вважає, що зазначені ризики хоча і існують, проте вони мінімальні.

Окрім того, прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_7 умов обраного йому оскаржуваною ухвалою слідчого судді запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, останній двічі з`явився до суду для участі в апеляційному розгляді апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення його становища, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що застосований відносно підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в достатній мірі може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Що стосується доводів прокурора ОСОБА_6 про те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та на теперішній час у провадженні Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. перебувають 6 кримінальних проваджень скерованих з обвинувальними актами відносно ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує зазначену обставину, проте зауважує на тому, що обвинувальні вироки відносно останнього не постановлені, тобто факт вчинення кримінальних правопорушень саме підозрюваним ОСОБА_7 не доведена.

Разом із цим, відповідно до положень ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Так, вищезазначена норма не передбачає отримання згоди власника житла, у якому проживає підозрюваний, обвинувачений, на відвідування з метою контролю за поведінкою останніх осіб, у зв`язку із чим колегія суддів вважає твердження прокурора з цього приводу необґрунтованими.

Окрім того, прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження вже завершено та на теперішній час обвинувальний акт направлено до суду 1-ої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність органом досудового розслідування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатності застосування відносно ОСОБА_7 , більш м`якого у виді цілодобового домашнього арешту для запобігання вищенаведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв законне й обґрунтоване рішення про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку із чим підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 177-178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 17.11.2023, якою в межах к/п №0001355 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 15.01.2024 включно - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4