Справа № 953/9398/23
н/п 1-кс/953/7787/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судовий засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваної - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження № 0001246 від 19.08.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Руставі, Грузія, громадянка України, із повною середньою освітою, незаміжньої, прибиральниця службових приміщень Харківської спеціальної школи № 7 Харківської обласної ради, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України

встановив:

05.10.2023 до суду надійшло клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження № 0001246 від 19.08.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що УСБ України в Харківській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0001246 від 19.08.2023, за ч.2 ст. 114-2 КК України.

Згідно клопотання, зверненням Верховної Ради України до Організації Об?єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації (далі - РФ) державою-агресором, затвердженим постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 №129-VIII, РФ визнано державою-агресором.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи план розв`язання та ведення агресивної війни та військового конфлікту на території України, діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом Президента РФ, Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ, Федеральну службу військ національної гвардії РФ, та інші військові та незаконні збройні формування.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та РФ (далі - РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв?язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжено.

Досудовим розслідуванням встановлена громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є негативно налаштованою проти посадових осіб органів державної влади України, у зв`язку із здійсненням ними їхніх владних повноважень, а також військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів, які для забезпечення національної безпеки України, відновлення і підтримання правопорядку на всій території держави здійснюють комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії Російської Федерації.

Так, у громадянки України ОСОБА_5 , яка перебувала на території смт. Вільшани Харківського району Харківської області, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 13 липня 2023 року, виник злочинний умисел, направлений на поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, при умові не розміщення вказаної інформації у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 13 липня 2023 року, використовуючи аккаунт « ОСОБА_7 » у соціальній мережі «Одноклассники» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , налагодила постійний зв`язок з користувачем зазначеної соціальної мережі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який використовує аккаунт з назвою « ОСОБА_9 ».

30.01.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000097 від 08.08.2014 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України, у тому числі за фактом надання інформації учасникам т.зв. «Донецької народної республіки» (далі - «ДНР») та Федеральної служби безпеки Російської Федерації (далі - ФСБ РФ), який на теперішній час переховується від органів слідства на території держави-агресора - РФ.

У подальшому, з метою реалізації вищезазначеного кримінально-протиправного наміру, діючи умисно та свідомо, ОСОБА_5 , використовуючи свої знайомства серед місцевих мешканців Харківського району Харківської області, а також власні електронні інформаційні системи, здійснила активні дії, направлені на здобуття інформації та її подальшого використання щодо знаходження та руху підрозділів сил оборони України, які задіяні в наданні відсічі збройній агресії РФ.

Надалі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи зазначену сторінку користувача у соціальній мережі «Одноклассники», перебуваючи на території смт. Вільшани Харківського району Харківської області, достовірно усвідомлюючи причетність ОСОБА_8 до надання допомоги учасникам т.зв. «ДНР» та ФСБ РФ у веденні бойових дій та проведенні підривної діяльності проти України, діючи з ідеологічних переконань, ініціативно, о 07 год. 52 хв. 13 липня 2023 року надіслала ОСОБА_8 на аккаунт з найменуванням « ОСОБА_9 » у вказаній соціальній мережі відомості щодо переміщення техніки та транспортних засобів сил оборони України на території смт. Вільшани Харківського району Харківської області із зазначенням напрямку руху до м. Богодухів Харківської області, а саме: текстове повідомлення, у якому наявний, окрім інших відомостей, наступний текст: «У нас замечала уже несколько грузовиков под номерами. Скотчем зелёным налеплены на дверь. Что ознает пока не знаю. Видела 3 и вчера 9 и бензовоз в паре. В сторону Богодухова».

Згідно отриманих від оперативного угрупування військ « Харків » відомостей,

у період часу з 00 год. 00 хв. 12 липня 2023 року по 07 год. 52 хв. 13 липня 2023 року здійснювалось виконання завдань за призначенням силами оборони України по автомобільним шляхам на території смт. Вільшани Харківського району Харківської області у напрямку м. Богодухів Харківської області, в тому числі з переміщення матеріально-технічних засобів, з метою виконання чи забезпечення виконання бойових (спеціальних) завдань.

Разом з цим, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, використовуючи зазначену сторінку користувача у соціальній мережі «Одноклассники», перебуваючи на території смт. Вільшани Харківського району Харківської області, достовірно усвідомлюючи причетність ОСОБА_8 до надання допомоги учасникам т.зв. «ДНР» та ФСБ РФ у веденні бойових дій та проведенні підривної діяльності проти України, діючи з ідеологічних переконань, ініціативно, о 16 год. 05 хв. 16 липня 2023 року надіслала ОСОБА_8 на аккаунт з найменуванням « ОСОБА_9 » у вказаній соціальній мережі відомості щодо переміщення транспортних засобів сил оборони України на території смт. Вільшани із зазначенням напрямку руху до смт. Золочів Богодухівського району Харківської області, а саме: текстове повідомлення, у якому наявний, окрім інших відомостей, наступний текст: «Да и машинки их стали чаще сновать за посёлок, в район Золочева, там выезд.»

Згідно отриманих від оперативного угрупування військ « Харків » відомостей,

у період часу з 07 год. 53 хв. 13 липня 2023 року по 16 год. 04 хв. 16 липня 2023 року здійснювалось виконання завдань за призначенням силами оборони України по автомобільному шляху сполученням «смт. Вільшани - с. Гуринівка Харківського району Харківської області» у напрямку смт. Золочів Богодухівського району Харківської області, в тому числі з переміщення матеріально-технічних засобів, з метою виконання чи забезпечення виконання бойових (спеціальних) завдань.

У подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи зазначену сторінку користувача у соціальній мережі «Одноклассники», перебуваючи на території смт. Вільшани Харківського району Харківської області, достовірно усвідомлюючи причетність ОСОБА_8 до надання допомоги учасникам т.зв. «ДНР» та ФСБ РФ у веденні бойових дій та проведенні підривної діяльності проти України, діючи з ідеологічних переконань, ініціативно, о 18 год. 41 хв. 17 серпня 2023 року надіслала ОСОБА_8 на аккаунт з найменуванням « ОСОБА_9 » у вказаній соціальній мережі відомості щодо переміщення техніки та транспортних засобів сил оборони України на ділянці автомобільного шляху сполученням «смт. Вільшани - м. Харків» із зазначенням напрямку руху до м. Сум, а саме: текстове повідомлення, у якому наявний, окрім інших відомостей, наступний текст: «А по факту наблюдается движняк, сегодня и в городе и по нашей трассе было живенько, прилично всяких их джипов, пикапов и т.п. мелочи, зенитку вроде поволокли в сторону Сум, утром знакомая видела целую колонну вояк в ту сторону. Поговаривают, что вояк из Харькова перебрасывают и город без присмотра остаётся ( дай-то боже, если так)».

Згідно отриманих від оперативного угрупування військ « Харків » відомостей, 17.08.2023 здійснювалось виконання завдань за призначенням силами оборони України по автомобільним шляхам сполученням «м. Харків - смт. Вільшани» у напрямку

м. Сум, в тому числі з переміщення матеріально-технічних засобів, з метою виконання чи забезпечення виконання бойових (спеціальних) завдань.

Крім цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи зазначену сторінку користувача у соціальній мережі «Одноклассники», перебуваючи на території смт. Вільшани Харківського району Харківської області, достовірно усвідомлюючи причетність співрозмовника до надання допомоги учасникам т.зв. «ДНР» та ФСБ РФ у веденні бойових дій та проведенні підривної діяльності проти України, діючи з ідеологічних переконань, ініціативно, о 15 год. 41 хв. 22 серпня 2023 року надіслала ОСОБА_8 на аккаунт з найменуванням « ОСОБА_9 » у вказаній соціальній мережі відомості щодо тимчасового знаходження техніки, транспортних засобів, особового складу сил оборони України біля місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також подальшого руху зазначеного підрозділу, транспортних засобів та техніки на території Харківського району Харківської області із зазначенням маршруту, напрямку руху та запланованого місця прибуття до території контрольного пункту пропуску у с. Гоптівка Харківського району Харківської області, а саме: наступне текстове повідомлення «Около двух часов сегодня у двора моего стояли вояки, Урал с пушкой, два буса, пикап, джип, грузовик. Они закипели, набирали у меня воду. Одного по рации вызвали, он отошёл и отвернулся, плюс вода шумела, услышала, что их торопят, надо работать, проскочило «Гоптовка», велено колонной не ехать, растягиваться. Они обсуждали там село, или что, один сказал, да, село, там КПП. Думали как ехать, по окружной хотели. Ещё говорили, что Урал долго будет тащиться. Соседка говорила с одним, вроде знакомый её, они прут на Богодуховский район, там вроде станут».

Згідно відповіді Добровольчого підрозділу «Фрайкор», особовий склад вказаного підрозділу з військовою технікою перебував у період часу з 11 год. 30 хв. по 15 год. 00 хв. 22 серпня 2023 року безпосередньо біля будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , після чого вирушив до контрольно-пропускного пункту у АДРЕСА_2 , куди прибув о 18 год. 00 хв. того ж дня.

При цьому, зазначена поширена ОСОБА_5 інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Об 11 год. 17 хв. 04.10.2023 ОСОБА_5 затримана у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

О 16 год 00 хв 04.10.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підозр вважати, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.114-2 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала.

Прокурор зазначив, що зібрані докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваної, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Підозрювана та її адвокат з приводу клопотання прокурора заперечували, вказували, що ризики не є підтвердженими, просять обрати відносно ОСОБА_5 домашній арешт та врахувати, що вона має сина - інваліда та не збирається нікуди тікати.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що в провадженні Управління Служби безпеки України в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001246 від 19.08.2023, за ч.2 ст. 114-2 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, остання є осудною особою, яка досягла 16-річного віку та є громадянкою України.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: протокол затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину, від 04.10.2023;протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 31.08.2023;протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуального спостереження за особою від 31.08.2023;відповідь Оперативного управління військами «Харків» від 30.09.2023 на запит слідчого;відповідь Добровольчого підрозділу «Фрайкор» від 27.09.2023 на запит слідчого;відповідь СВ 2 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях від 09.09.2023 на запит слідчого;протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 від 04.10.2023.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується.

Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст. 114-2 КК України за викладених у клопотанні обставин. Даних на спростування зазначеного стороною захисту не надано.

Вказане може бути підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбаченого п.1,3,5 ст.177 КПК України, і стороною захисту не спростовані дані висновки.

Крім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідча суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо обрання застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

ОСОБА_5 незаміжня, з її слів має на утриманні повнолітнього сина, який хворіє, однак даних на підтвердження не надала, з середньою освітою, з її слів працює, не судима, що у сукупності свідчить про наявність ризиків щодо переховування від органів досудового розслідування. Посилання підозрюваної на утримання матері похилого віку та сина не знайшли свого підтвердження під час судового засідання.

Також, ОСОБА_5 достовірно розуміє суть злочину та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, а отримавши копії окремих матеріалів кримінального провадження та усвідомивши перелік можливих свідків, яким відомо про вчинення інкримінованого їй злочину, має реальну можливість впливати на останніх, які в свою чергу, можуть відмовитись від надання показань або надати неправдиві покази.

Крім того, надання ОСОБА_5 допомоги представникам країни-агресора рф в проведенні підривної діяльності проти України, дає підстави вважати про її негативну налаштованість до суверенітету та незалежності України, а також посадових осіб органів державної влади України, військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів, які забезпечують національну безпеку України, що свідчить про можливість підозрюваної вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Відтак, є достатні дані вважати, що ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Доводи захисту не спростовують висновків слідчого судді з даного питання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , те, що злочин вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства так і держави в цілому, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, даних по особі підозрюваної, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваною виконувати покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, в умовах дії воєнного стану на території України.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

За таких обставин клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а доводи захисту з даного питання підлягають відхиленню.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваної інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану. Обгрунтованих заперечень зі сторони захисту з даного питання не надходило.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів»

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором по кримінальному провадженню № 0001246 від 19.08.2023 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 59 днів, тобто до 02 грудня 2023 року включно.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_5 про взяття під варту останньої.

Встановити строк дії ухвали в частині запобіжного заходу до 02.12.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя - ОСОБА_1