Справа № 203/5925/23
Провадження № 1-кс/0203/4480/2023
УХВАЛА

03 листопада 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

представника скаржника (захисника) ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу представника скаржника захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, заявлену в рамках кримінального провадження №0000884 від 27.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

12.10.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник скаржника захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 (далі скаржник, заявник) із скаргою на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, заявлену в рамках кримінального провадження №0000884 від 27.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України, в якій просить суд:

- скасувати постанову заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Дніпропетровській області, підполковника поліції ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання адвоката від 06.10.2023 року у кримінальному провадженні №0000884 від 27.09.2018 року;

- зобов`язати заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Дніпропетровській області, підполковника поліції ОСОБА_6 повторно розглянути клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій №04/01-1 від 04.10.2023 року та прийняти відповідне процесуальне рішення за наслідком розгляду клопотання.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що він вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою. Оскільки підставою відмови у задоволенні клопотання про додатковий допит потерпілої є те, що слідчій достатньо доказів винуватості ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах і будь-які інші докази (показання чи письмові докази) є недоцільними для органу досудового розслідування, а особливо ті докази, які на думку захисту можуть виправдовувати підозрюваного. На думку сторони захисту, органом досудового розслідування здійснено лише поверхневе дослідження обставин, які підлягають встановленню за ст. 91 КПК України, обмежуючись лише висновком експерта щодо достовірності підписів потерпілої на договорі купівлі-продажу (комісії) від 10.05.2016 року за №00057-167.

Отже, відмова у проведенні додаткового допиту потерпілої за наявності очевидних розбіжностей між показаннями останньої та матеріалами кримінального провадження дає підстави для перевірки достовірності таких показань як одного з різновидів доказів.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 12.10.2023 року, судову справу №203/5925/23, провадження №1-кс/0203/4480/2023, було розподілено слідчій судді ОСОБА_1 , яка передана канцелярією суду 13.10.2023 року.

Ухвалою суду від 12.10.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено скаргу до судового розгляду у судовому засіданні.

У чергове судове засідання з`явився представник скаржника, який підтримав вимоги скарги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із скаргою пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище.

Слідчий у судове засідання не з`явився, вважається таким, що повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Слідчий суддя, заслухавши думку представника скаржника, враховуючи положення статей 138, 306 КПК України, розглянув скаргу за відсутності слідчого за наявними у скарзі матеріалами, наданими заявником.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника скаржника, вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні у Відділі розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000884 від 27.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України.

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_7 04.12.2019 року повідомила ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадження №0000884 від 27.09.2018 року, за сукупністю вчиненого умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України.

Постановою заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Дніпропетровській області, підполковника поліції ОСОБА_6 від 06.10.2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000884, додатковий допит потерпілої ОСОБА_8 .

За змістом оскаржуваної постанови, слідчий зазначила, що на теперішній час у органу досудового розслідування відсутня необхідність та законні підстави для відновлення досудового розслідування у зупиненому кримінальному провадженні №0000884, оскільки місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено.

Крім того, потреба у проведенні слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій у органів досудового розслідування відсутня. Проведення такої слідчої дії як додатковий допит потерпілої ОСОБА_8 щодо обставин зняття з реєстрації комбайну зернозбирального, у томі числі залучення товариства під час продажу іншої належної їй сільськогосподарської техніки, орган досудового розслідування вважає за недоцільне. Оскільки, навіть наявність у потерпілої ОСОБА_8 наміру розпорядження у будь-який спосіб комбайном зернозбиральним, задля чого останньою знято з реєстрації вказаний об`єкт рухомого майна, жодним чином не свідчить про наявність у підозрюваного законних підстав володіння даним об`єктом рухомого майна, а також про відсутність в діях останнього ознак відповідних складів кримінальних правопорушень.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до положень статті 96 КПК України, сторони кримінального провадження мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка.

Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.

Свідок зобов`язаний відповідати на запитання, спрямовані на з`ясування достовірності його показань.

Свідок може бути допитаний щодо попередніх показань, які не узгоджуються із його показаннями.

Відповідно до положень частин 1, 2, 4, 5 статті 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з частинами 1, 3 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень пункту 7 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до положень статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Суд, вирішуючи по суті вимоги скарги, дійшов висновку про те, що оскаржувану постанову слідчої не можна вважати вмотивованою. Оскільки слідча не проаналізувала вимоги клопотання сторони захисту та необхідність проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій у кримінальному провадженні в контексті фактичних обставин кримінального провадження, складу кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_5 . Це мало би наслідком вирішення питання про наявність або відсутність підстав для відновлення зупиненого кримінального провадження з метою проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій.

При цьому суд враховує те, що сторони кримінального провадження збирають докази, а жоден доказ не має наперед встановленої сили. Так, в оскаржуваній постанові слідча не послалась на вже вчинені слідчі (розшукові) чи інші процесуальні дії, зібрані стороною обвинувачення докази у кримінальному провадженні в контексті особи підозрюваного, складу кримінальних правопорушень, які б були достатніми для ствердження доведеності наявності об`єктивної сторони кримінальних правопорушень в діях підозрюваного та відсутність обґрунтованих підстав для проведення додаткового допиту потерпілої. Окрім як на те, що у органу досудового розслідування є достатньо доказів для ствердження незаконності правочину з відчуження комбайна зернозбирального. У результаті цього слідча дійшла необґрунтованого висновку про відсутність у сторони захисту підстав піддати сумніву встановлення факту відсутності у підозрюваного законних підстав володіння об`єктом рухомого майна.

Тим більше, що у клопотанні сторони захисту від 04.10.2023 року вказано на те, що під час допиту потерпіла ОСОБА_8 показала, що вона не здійснювала дій, спрямованих на відчуження комбайну зернозбирального. Однак, згідно з висновком почеркознавчої експертизи від 26.08.2021 року встановлено, що підписи ОСОБА_8 на заяві про зняття з обліку комбайну зернозбирального від 13.04.2016 року, яка подана до Держспоживслужби у Дніпропетровській області, виконані саме ОСОБА_8 . Сторона захисту має у своєму розпорядженні дані про те, що потерпіла ОСОБА_8 неодноразово користувалась послугами ТзОВ «М.В.Л.ГРУП» як комісіонера під час здійснення продажу та перереєстрації належної їй іншої сільськогосподарської техніки.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови слідчої як невмотивованої та необхідність зобов`язання уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0000884 від 27.09.2018 року повторно розглянути клопотання сторони захисту від 04.10.2023 року №04/1-1 в порядку, визначеному ст. 220 КПК України.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу представника скаржника захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, заявлену в рамках кримінального провадження №0000884 від 27.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати постанову заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Дніпропетровській області, підполковника поліції ОСОБА_6 від 06.10.2023 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 від 04.10.2023 року №04/1-1 про відновлення досудового розслідування з метою проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій в порядку у кримінальному провадженні №0000884 від 27.09.2018 року.

Зобов`язати уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0000884 від 27.09.2018 року повторно розглянути клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 від 04.10.2023 року №04/1-1 про відновлення досудового розслідування з метою проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій в порядку, визначеному ст. 220 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 08.11.2023 року о 17:40 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1