Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 511/1564/18
Провадження № 1-кп/499/20/24
У Х В А Л А

про залишення заяви без розгляду

12 лютого 2024 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (далі також прокурор), представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 (далі також захисник), розглянув у відкритому, підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції заяву про відвід судді від 25 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000289 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеса, зареєстрованої у квартирі АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364-1 Кримінального кодексу України (далі також КК),

В С Т А Н О В И В:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою таке.

Іванівський районний суд Одеської області за головуванням судді ОСОБА_6 ухвалою від 01 лютого 2024 року заяву ОСОБА_5 (далі також обвинувачена, особа) про відвід судді ОСОБА_1 в кримінальному провадженні №0000289 за обвинуваченням особи у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 364-1 КК (далі також Судове провадження, Справа), яка подана 25 січня 2024 року (далі також заява про відвід судді від 25 січня 2024 року, заява), направив до канцелярії Іванівського районного суду Одеської області в порядку частини 4 статті 81 Кримінального процесуального кодексу України (далі також КПК), для передачі суду, в особі головуючого судді ОСОБА_1 (далі також Суддя), який здійснює Судове провадження (далі також ухвала від 01 лютого 2024 року).

01 лютого 2024 року заява від 25 січня 2024 року на підставі ухвали від 01 лютого 2024 року передана судді ОСОБА_7 .

Суд вирішує питання за заявою.

2. Мотиви розгляду заяви за відсутності учасників справи такі.

2.1. Обвинувачена та її захисник адвокат ОСОБА_8 (далі захисник), не прибули за викликом до суду та не повідомили причини не прибуття, викликалися способом вручення повістки про виклик електронною поштою, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (том 3, а.с. 111, 113).

Відтак, обвинувачена і захисник були належно повідомлені про час, дату та місце судового розгляду справи, зокрема й були обізнані про розгляд заяви про відвід судді від 25 січня 2024 року.

Тож суд, з огляду на приписи частини 3 статті 81 КПК, розцінює неприбуття обвинуваченої і захисника до суду, як не бажання ними дати пояснення по суті заяви про відвід судді від 25 січня 2024 року, тому вирішує це питання за їх відсутності.

2.2. Прокурор і представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_4 (далі представник потерпілого) вважали можливим розгляд заяви про відвід судді від 25 січня 2024 року за відсутності потерпілого, тому суд, зважаючи на приписи частини 1 статті 325 КПК, вирішує це питання без потерпілого.

3. Учасники судового провадження висловили таке.

3.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що обвинувачена постійно перед початком кожного судового засідання подає електронною поштою заяви про відвід Судді, в задоволенні яких їй було відмовлено. Подібні неодноразові заяви про відвід суддів обвинувачена також подавала під час розгляду справи Роздільнянським районним судом Одеської області, що призвело до відведення всіх суддів цього суду та направлення апеляційним судом Справи на розгляд до Іванівського районного суду Одеської області. Тому вважає, що заяву про відвід судді від 25 січня 2024 року в порядку визначеному частиною 4 статті 81 КПК необхідно залишити без розгляду, оскільки обвинувачена зловживає своїм правом на відвід, який заявляється повторно з подібних підстав, що використовується нею з метою затягування кримінального провадження.

3.2. Представник потерпілого в судовому засіданні зазначила, що підтримує думку прокурора та просила в порядку визначеному частиною 4 статті 81 КПК залишити заяву про відвід судді від 25 січня 2024 року без розгляду, оскільки обвинувачена способом подання численних повторних заяв про відвід Судді намагається затягнути розгляд Справи.

4. Суд встановив такі обставини.

4.1. Іванівський районний суд Одеської області за головуванням судді ОСОБА_6 ухвалою від 18 вересня 2023 року відмовив у задоволенні заяви обвинуваченої про відвід Судді (далі також ухвала від 18 вересня 2023 року).

Іванівський районний суд Одеської області за головуванням судді ОСОБА_10 ухвалою від 25 жовтня 2023 року відмовив у задоволенні заяви обвинуваченої про відвід Судді (далі також ухвала від 25 жовтня 2023 року).

Іванівський районний суд Одеської області за головуванням судді ОСОБА_6 ухвалою від 29 листопада 2023 року відмовив у задоволенні заяви обвинуваченої про відвід Судді (далі також ухвала від 29 листопада 2023 року).

Іванівський районний суд Одеської області за головуванням судді Руслана Тимчука ухвалою від 19 грудня 2023 року відмовив у задоволенні заяви обвинуваченої про відвід Судді (далі також ухвала від 19 грудня 2023 року).

4.2. В ухвалах від 18 вересня 2023 року, 25 жовтня 2023 року, 29 листопада 2023 року, 19 грудня 2023 року зазначається, що обвинувачена в своїх заявах про відвід судді посилалася на таке: Суддя наділив її процесуальним статусом обвинуваченої; Суддя неодноразово відмовляв у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; вона стала жертвою непрямої дискримінації під час різного застосування Суддею до неї негативної дискримінації за ознаками статі, поставивши її в менш сприятливе становище, порівняно із чоловіками при застосуванні формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для вирішення її клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференцї; Суддя користуючись припиненням Вищою радою правосуддя на протязі останніх двох років розгляду скарг щодо дисциплінарного проступку судді, дозволяє собі прояви дискримінації за ознаками статі, умисно порушуючи права громадян України на життя і здоров`я шляхом свідомого примусу обвинуваченої, як одинокої матері прибути особисто в судове засідання в селище Іванівку Березівського району Одеської області під час щоденних ракетних обстрілів Одеської області, перебуваючи обізнаним про відсутність у будівлі Іванівського районного суду Одеської області укриття цивільного захисту та фактичну уразливість працівників суду і учасників судових засідань від сучасних засобів ураження країни агресора, надійного захисту від гіперзвукових ракет якого на даний час в України не існує; Одеський окружний адміністративний суд розглядає справу №420/32003/23, предметом якої є визнання протиправною бездіяльності Іванівського районного суду Одеської області з підстав не надання кошторису, як доказу самостійності Іванівського районного суду Одеської області та незалежності його суддів при здійсненні правосуддя.

4.3. Ухвалою від 01 лютого 2024 року заява про відвід судді від 25 січня 2024 року передана Судді в порядку визначеному частиною 4 статті 81 КПК.

Обвинувачена в заяві про відвід судді від 25 січня 2024 року зазначає таке: незважаючи на її численні клопотання щодо забезпечення їй можливості продовжувати брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, їй тричі відмовлялось в їх задоволенні; стала жертвою непрямої дискримінації під час різного застосування Суддею до неї негативної дискримінації за ознаками статі, поставивши її у менш сприятливе становище, порівняно із чоловіками при застосуванні формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для вирішення їх клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференцї; натепер між нею та Суддею існує невирішений публічно - правовий спір, що вирішує Одеський окружний адміністративний суд, з позовною заявою до якого вона звернулася, оскільки перебуваючи на адміністративній посаді голови комісії з реорганізації (злиття) Іванівського районного суду Одеської області Суддя самоусунувся від виконання покладених на нього повноважень, що призвело до порушення порядку фінансування Іванівського районного суду Одеської області.

5. Положення закону, якими суд керувався такі.

У пунктах 10, 22, 23, 24 частини першої статті 3 КПК терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення:

- кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність;

- суд першої інстанції - місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до його підсудності цим Кодексом, а також апеляційний суд у випадку, передбаченому цим Кодексом;

- суддя - голова, заступник голови, суддя Верховного Суду, Вищого антикорупційного суду, апеляційного суду, місцевих загальних судів, які відповідно до Конституції України на професійній основі уповноважені здійснювати правосуддя, а також присяжний;

- судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (частина 6 статті 9 КПК).

Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону суду (частина 1 статті 21 КПК).

Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України (частина 2 статті 21 КПК).

Суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (пункт 4 частини 1 статті 75 КПК).

За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим (частини 1, 2, 4, 5 статті 80 КПК).

У разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду (частина 1 статті 81 КПК).

Якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду (частина 4 статті 81 КПК).

6. Мотиви постановлення ухвали такі.

6.1. Суд зауважує, що в частині 4 статті 81 КПК використовуються словосполучення «повторно заявлений відвід», «зловживання правом на відвід», «з метою затягування кримінального провадження», «суд, який здійснює провадження».

Варто зауважити, що в цій правовій нормі вживається поняття «повторно» без визначення конкретних критеріїв застосування такого терміну. Себто використовується проста, загальна «повторність», що буває, трапляється знову, вдруге в незалежності від зазначення особою, яка заявляє відвід нових причин відводу.

Натомість головними умовами для застосування цієї норми в разі подання повторного відводу є встановлення обставин зловживання особою правом на відвід, та яке використовується з метою затягування кримінального провадження. Якщо такі обставини будуть підтверджені, тоді суд який здійснює кримінальне (судове) провадження має право залишити таку заяву без розгляду.

Заявлений вдруге відвід, наприклад з посиланням на пункт 4 частини 1 статті 75 КПК, як на підставу відводу буде мати ознаки повторності, якщо ініціатор відводу раз за разом, без посилання на нові підстави визначені статтею 75 КПК здійснює зазначення в заяві також інших штучно створених самим заявником причин, які не існували на день визначення судді для конкретного судового провадження.

Необхідно звернути увагу, що в цій частині статті використовується термін «кримінальне провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння…)», що включає в себе термін «судове провадження (підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення…)», який з огляду на приписи пункту 10 частини першої статті 3 КПК має більш широке значення.

Відтак, норма частини 4 статті 81 КПК надає право залишати без розгляду повторно заявлений відвід лише суду, який здійснює судове (кримінальне )провадження.

Тож повторно, тобто вдруге, знов заявлений відвід, що має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження на розгляд іншому судді в порядку визначеному частиною 1 статті 81 КПК не передається, а може бути судом, який здійснює судове провадження залишений без розгляду.

6.2. Суд зазначає, що кримінально-процесуальне законодавство не закріплює серед засад кримінального провадження неприпустимість зловживання процесуальними правами та не встановлює критеріїв, за наявності яких поведінка учасника кримінального провадження може бути визнана зловживанням, однак заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим (конституційним) принципом і поширюється на всі галузі права.

Під зловживанням процесуальними правами необхідно розуміти: форму умисних, недобросовісних, несумлінних дій учасників кримінального процесу, що знаходить своє вираження у вчиненні дій, несумірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; порушення умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав, які робляться лише з видимістю реалізації таких прав, що спричиняє обмеження можливості реалізації або порушення прав інших учасників у справі; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справи; необґрунтованому перевантаженні роботи суду; як неправомірну поведінку, особливий вид правопорушення.

Зловживання процесуальними правами виникає, якщо внаслідок реалізації права раз за разом створюється перешкода у вирішенні завдань кримінального судочинства. Механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснює процесуальні дії, зовні «схожі» на юридичні факти, з якими закон пов`язує настання певних наслідків. Незважаючи на те, що такі дії мають очевидно штучний характер, тобто не підкріплюються фактами об`єктивної дійсності, певні правові наслідки, які вигідні особі, все ж таки можуть існувати.

Зловживання процесуальними правами полягає в тому, що під час зловживання процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних процесуальних прав, та може мати форму штучного ускладнення кримінального процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає ухваленню судового рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Відтак, зловживання правом на відвід є така поведінка учасників судового провадження, що полягає у свідомому та зловмисному використанні ними норм КПК задля створення процесуальних перешкод.

Тому, суд має право визнати таку позицію сторони різновидом зловживання процесуальними правами, спрямованим на затягування судового провадження, та зважаючи на те, що хоча норми КПК безпосередньо не врегульовують порядок реагування на можливі зловживання процесуальними правами учасниками кримінального провадження. Водночас, частиною 5, 6 статті 9 КПК визначено, що у разі, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК, а також із урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

6.3. Суд констатує, що подання заяви про відвід судді від 25 січня 2024 року свідчить про зловживання обвинуваченою її правами, з метою затягування розгляду судового провадження, оскільки Іванівський районний суд Одеської області ухвалами від 18 вересня 2023 року, 25 жовтня 2023 року, 29 листопада 2023 року 19 грудня 2023 року вже відмовляв в задоволенні заяв обвинуваченої про відвід Судді.

Суд зазначає, що жодних розумних мотивів для відводу заява від 25 січня 2024 року не містить. Так, в ній відсутні факти і обставини, які надають право обвинуваченій на заявлення відводу судді, розумного обґрунтування з відповідними доводами, доказами та мотивами своєї правової позиції. Заява лише містять, зокрема обґрунтування з посиланнями щодо: незгоди з судовими рішеннями про відмову в задоволенні заяв про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; зазначення в процесуальних документах її як обвинуваченої; ініційованих самою обвинуваченою звернень зі скаргами до Вищої ради правосуддя, поданої позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду з оскарженням дій Іванівського районного суду Одеської області з питань його фінансування.

Суд вважає, що неодноразове подання особою декількох аналогічних за змістом заяв з певними відмінностями містить ознаки зловживання, спрямованого не на захист порушеного права, а на створення підстав для постановлення різних судових рішень в однакових правовідносинах, що очевидно перешкоджає нормальному руху кримінального провадження.

Така поведінка не свідчить про добросовісні наміри стороною захисту з`ясувати підстави та обставини притягнення особи до кримінальної відповідальності, щоб було видно бажання сприяння правосуддю в об`єктивному розгляді провадження та намагання за допомогою законних засобів належно реалізовувати свої права, з урахуванням диспозитивності процесу. Фактично обвинувачена за допомогою наданих їй законом прав порушує межі здійснення таких суб`єктивних прав. Реалізація в такий спосіб своїх прав суперечить не тільки соціальному призначенню кримінального судочинства, але порушує загальні норми, зокрема принципи кримінального процесу.

Суд наголошує, що під час розгляду Справи дії обвинуваченої виглядають заздалегідь спланованими та направленими на затягування її розгляду, оскільки обвинувачена очевидно не бажає, щоб жодний суд, не залежно від особи судді не зміг здійснити взагалі розгляд Справи.

Тож, суд розцінює заяву від 25 січня 2024 року подану з тих самих підстав, які визначені пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК, як повторно заявлений відвід, що має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження. Тому, з врахуванням положень частини 5, 6 статті 9, частини 4 статті 81 КПК, суд, який здійснює Судове провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

6.4. Так само суд наголошує, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Одночасно суд має захищати будь-яку особу, якщо існують щонайменше дії або бездіяльність, доступні для спостереження і вивчення, які порушують права такої особи.

Отже, для уникнення зловживань з боку учасників судового провадження з метою затягування судового розгляду суд повинен активно сприяти забезпеченню пришвидшення судового розгляду, додержуючись заразом неупередженості та процесуальних прав сторін.

Натомість у цьому випадку, можливо зробити висновок, що обвинувачена штучно створює оманливе, хибне сприйняття порушення своїх прав, за відсутності жодних реальних фактів і обставин, які б могли підтвердити навіть думку про таке порушення.

7. Суд застосовує таку практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, наголосив на недопустимості зневілювання ключового принципу верховенства права у разі, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

Розумність тривалості провадження необхідно визначати з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів влади (рішення «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Вергельський проти України»).

8. Висновок суду такий.

З огляду на зазначене суд доходить висновку, що заяву від 25 січня 2024 року необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 372, 532 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про відвід судді від 25 січня 2024 року залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 19 лютого 2024 року.

СуддяОСОБА_11