Справа № 211/6832/23
Провадження № 1-кс/211/67/24
У Х В А Л А
іменем України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, має середньо спеціальну освіту, ФОП, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, -
Як слідує з клопотання та наданих суду матеріалів, що ОСОБА_5 , перебуваючи з 18.07.2020 у шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно проживаючи з нею та її донькою - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи членом сім`ї (вітчимом), вчиняв розпусні дії щодо останньої при наступних обставинах.
Так, під час спільного проживання з ОСОБА_7 та малолітньою потерпілою ОСОБА_8 , в період часу з 18.07.2020 по 07.08.2023, з періодичністю раз на місяць, більш точного часу слідством не встановлено, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 та за адресою : АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , маючи злочинний намір на вчинення фізичних розпусних дій, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті та на збудження у потерпілої статевого інстинкту, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є малолітньою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тимчасовою відсутністю сторонніх осіб, використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла чинити йому повноцінний психологічний опір, умисно вчинив щодо малолітньої особи ОСОБА_8 розпусні дії сексуального характеру, які виражалися в доторканні до статевих органів потерпілої, схилянні до мастурбації руками власного статевого члена та оральній стимуляції жіночих геніталій.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на розбещення потерпілої, в період часу з 07.08.2023 по 22.10.2023, з періодичністю раз на місяць, більш точного часу слідством не встановлено, останній раз у період часу приблизно з 13.00 год. по 15.00 год. 22.10.2023, перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неповнолітньою особою, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тимчасовою відсутністю сторонніх осіб, використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла чинити йому повноцінний психологічний опір, умисно вчинив щодо неповнолітньої особи ОСОБА_8 розпусні дії сексуального характеру, які виражалися в доторканні до статевих органів потерпілої, схилянні до мастурбації руками власного статевого члена та оральній стимуляції жіночих геніталій.
Вказаними діями ОСОБА_5 порушив права потерпілої ОСОБА_8 , яка набула фрагментарні, поверхневі уявлення щодо сексуальної тематики, що з`явилися у зв`язку із зовнішнім штучним зверненням її уваги до даної теми, на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст. 52 Конституції України, згідно з якою будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідується законом, та ст.10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.
В зв`язку із чим, 27.12.2023 року ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у відповідності вимогам ст.ст. 276, 277, 278 КПК України, у вчиненні останнім вищезазначеного кримінального правопорушення.
За вказаних обставин виникла об`єктивна необхідність обрати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Тому, слідчий за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді з відповідним клопотанням.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та зазначив, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим і відповідає меті такого заходу.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували, наполягаючи на тому, що ОСОБА_5 наміру ухилятися від виконання своїх обов`язків, як підозрюваний, не має, просили не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши сторони, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
27 грудня 2023 року року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
Матеріали справи, надані суду, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.
Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини, викладена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з якою факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отжож, найбільш суворе покарання передбачено санкцією ст. 156 ч. 2 КК України - від від 5 до 8 років позбавлення волі, з позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років або без такого.
Доказами скоєння кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 є:
- протокол допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 27.10.2023 з відеозаписом;
- протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 28.10.2023;
- протокол огляду мобільного телефону неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 та додатками до протоколу;
- висновок судово психіатричної експерта від 07.11.2023;
- висновок психолога від 07.12.2023.
Прокурором в судовому засіданні доведено наявність існування ризиків, передбачений п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість, неминучість покарання у вигляді позбавлення волі та достатності зібраних органом досудового розслідування доказів вчинення ним злочину, може переховуватися від слідства та суду.
Також наявність ризику переховування від слідства обґрунтовується тим, що після подання законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 заяви про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, ОСОБА_5 без повідомлення дружині змінив місце свого проживання, що ускладнило процес встановлення його місцезнаходження.
Так само, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого щодо наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 з метою уникнення покарання може незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, для якої є вітчимом, та законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , з якою перебуває у шлюбі, задля зміни ними своїх показань тощо.
Слідчий суддя бере до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, а також враховує особу підозрюваного, має стійкі соціальні зв`язки, однак дані обставини з урахуванням вищевикладеного не можуть слугувати достатньою підставою для обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи положення п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне не визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин, із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
На підставі вищенаведеного, керуючись вимогами ст.ст.107,131,176-178,183-187,193-194, 196-197 КПК України, -
У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.
Взяти ОСОБА_5 під варту в залі суду.
Конроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1