н/п 1-кс/953/9397/23
"30" листопада 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
У ході досудового розслідування встановлено, що 15 жовтня 2023 року до ЧЧ Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення зі служби "102" про те, що 15 жовтня 2023 року близько 23 години 15 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 за допомогою заздалегідь заготовленого предмету, вчинив хуліганські дії, тим самим пошкодив частину стіни будинку та вікно за вищевказаною адресою, спричинивши своїми протиправними діями матеріальну шкоду.
14 листопада 2023 року у період часу з 01 години 19 хвилини до 02 години 03 хвилини за адресою: АДРЕСА_1 , проведений огляд місця події, під час якого у ОСОБА_4 виявлено та вилучено: олімпійку чорного кольору з нашивкою «Everlast»; кросівки сірого кольору бренду «Nike», 43 розміру; кепку чорного кольору з нашивкою «Dolce Gabbana»; штани спортивні чорного кольору бренду «New balance».
Прокурор зазначає, що тимчасово вилучене майно, яке належить ОСОБА_4 , є доказом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі та просив клопотання задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явивсь, у матеріалах клопотання міститься його заява про те, що він не заперечує проти арешту майна та просить проводити розгляд клопотання за його відсутності.
Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.
Зі змісту протоколу огляду місця події від 14 листопада 2023 року вбачається, що 14 листопада 2023 року у період часу з 01 години 19 хвилин до 02 години 03 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , проведений огляд місця події за участю ОСОБА_4 , у якого було вилучено та виявлено: олімпійку чорного кольору з нашивкою «Everlast»; кросівки сірого кольору бренду «Nike», 43 розміру; кепку чорного кольору з нашивкою «Dolce Gabbana»; штани спортивні чорного кольору бренду «New balance».
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2023 року вказане клопотання повернуто прокурору з наданням йому строку у 72 години для приведення клопотання у відповідність до вимог ст. 171 КПК України. Вказана ухвала була отримана прокурором 27 листопада 2023 року.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що прокурор звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна, 29 листопада 2023 року на виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2023 року, з дотриманням встановленого законом строку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є доказом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, відповідно до ст. 91 КПК України майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
При вирішенні питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна слідчий суддя виходить з дискреційних повноважень органу досудового розслідування щодо визначення місця зберігання вилученого майна під час досудового розслідування у визначених законодавством межах та керується положеннями Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події 14 листопада 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: олімпійку чорного кольору з нашивкою «Everlast»; кросівки сірого кольору бренду «Nike», 43 розміру; кепку чорного кольору з нашивкою «Dolce Gabbana»; штани спортивні чорного кольору бренду «New balance», що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1