Справа № 522/5314/22
Провадження № 1-кп/522/1158/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000898 від 05.08.2020 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

05.08.2020, у невстановлений слідством час, ОСОБА_3 не маючи посвідчення водія, а відповідно не маючи належних навичок керування транспортними засобами, достеменно знаючи та розуміючи, що керування транспортним засобом без посвідчення водія заборонено, приступив до керування технічно справним автомобілем «BMW 5231», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим допустив порушення вимог п. 2.1.а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху України), який передбачає, що:

п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».

У подальшому 05.08.2020, приблизно о 01 годині 11 хвилин, у темний час доби, в умовах необмеженої видимості, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «BMW 523l», здійснював рух по проїзній частині вул. Рішельєвська, на якій організовано односторонній рух транспортних засобів, з боку вул. Базарна в напрямку вул. Пантелеймонівська, в Приморському районі м. Одеси, зі швидкістю близько 71,6 км/год, чим порушив вимоги п.п. 12.4, 12.9. б) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

п. 12.4. « У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;

п. 12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил».

Під час руху по вул. Рішельєвська водій ОСОБА_3 на керованому ним автомобілі став наближатися до перехрестя з вул. Велика Арнаутська, на якому дорожній рух регулювався світлофорами.

В цей час по проїзній частині вул. Велика Арнаутська м. Одеси, з боку вул. Пушкінська в напрямку вул. Катерининська, здійснював рух автомобіль «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 .

Під час руху по проїзній частині вул. Рішельєвська м. Одеси, при наближенні до перехрестя з вул. Велика Арнаутська, маючи реальну і об?єктивну можливістю бути уважним і стежити за дорожньою обстановкою, маючи реальну і об?єктивну можливість завчасно виявити, що на світлофорах, розташованих на вказаному перехресті, для руху транспортних засобів по вул. Рішельевська включено «червоний» сигнал, що забороняє рух, а також маючи реальну і об?єктивну можливість зупинити керований ним автомобіль перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), тобто перед перехрестям, водій ОСОБА_3 , діючи з необережності та в порушення вимог п. 2.3. б) Правил дорожнього руху України, яким передбачено:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не відреагував на і зміну, а в порушення вимог п.п. 1.5., 8.7.3. е), 8.10.,16.3. Правил, вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.12 Розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України, які передбачають:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 8.7.3. «Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух... »;

п. 8.10. «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

п. 16.3. «У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

Розділ 34 «Дорожня розмітка».

1.12 (стоп-лінія) позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2 або за сигналу світлофора чи регулювальника, що забороняє рух;

грубо проігнорувавши «червоний» сигнал світлофора, який забороняє рух, не вжив заходів до зниження швидкості руху керованого ним автомобіля, до зупинки перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) і перед перехрестям, та не надав перевагу у русі всім транспортним засобам, які рухалися по перехрещуваній дорозі, а проявляючи кримінальну противоправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух через вказане перехрестя в раніше зазначеному режимі, внаслідок чого виїхав на перехрестя вул. Рішельевська з вул. Велика Арнаутська, де скоїв зіткнення лівою передньою частиною кузова керованого ним автомобіля «BMW 5231» з правою бічною частиною кузова автомобіля «OPEL VECTRA», який перетинав перехрестя на зелений сигнал світлофора

Внаслідок даної ДТП:

- пасажиру автомобіля «BMW 5231» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені наступні тілесні ушкодження: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, в єдиний комплекс якої входять: перелом кісток мозкового та лицевого черепу (перелом піраміди лівої скроневої кістки, переломи клиновидної кістки, правого криловидного відростку клиновидної кістки, стінок основної пазухи, лобної кістки справа з розповсюдженням на кришу правої орбіти; гратчастої кістки, осколковий перелом стінок лівої гайморової пазухи з розповсюдженням на дно лівої орбіти, осколковий перелом передньої стінки правої гайморової пазухи з розповсюдженням на кістки носу, осколковий перелом тіла нижньої щелепи; власне забій головного мозку важкого ступеня, забійна рана в області лівої надбрівної дуги, рвана рана правої вушної раковини; закритий перелом правої ключиці, які спричинені дією тупих твердих предметів, якими були частини салону легкового автомобіля в умовах ДТП (зіткнення автомобілів), та які відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;

-водію автомобіля «OPEL VECTRA» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом тіла 5 шийного хребця, закриті переломи 1-9 правих ребер (клінічно), які супроводжувалися потраплянням в праву плевральну порожнину повітря та колабуванням (стисненням) правої легені, зміщенням середостіння, потраплянням повітря під м?які тканини шиї та грудної клітки справа, закриті скалкові переломи обох кісток (великогомілкової та малогомілкової лівої гомілки в середній третині, закритий перелом основи 5 плеснової кістки правої стопи, забійна рана тім?яно-скроневої області справа, які утворилися від дії тупих предметів, якими були частини салону рухаючогося автомобіля в момент зіткнення транспортних засобів, та які відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;

- пасажиру автомобіля «OPEL VECTRA» неповнолітньому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спричинені наступні тілесні ушкодження: підкапсульний розрив печінки, забій шийного відділу хребта, які спричинені дією тупих твердих предметів, якими були частини салону автомобіля в умовах ДТП, які спричинили тривалий розлад здоров?я строком понад 21 день і за цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості;

- пасажиру автомобіля «OPEL VECTRA» неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спричинені наступні тілесні пошкодження закритий перелом ключиці, закритий внутрішньосуглобовий перелом нігтьової фаланги 1 пальця лівої стопи; закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, синець тім?яної області зліва (1); садна області лівої лопатки (2), області остистих відростків 12 грудного - 5 поперекових хребців (6), області правого колінного суглобу (1), які утворилися від дії тупих предметів, якими були частини салону рухаючогося автомобіля в момент зіткнення транспортних засобів, та які не були небезпечним для життя, а викликають тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш ніж 21 день), і за цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Допущенні водієм ОСОБА_3 порушення вимог п.п. 1.5., 2.1.а), 2.3.6), 8.7.3. e), 8.10., 12.4., 12.6. 6), 16.3. Правил дорожнього руху України, а також вимог щодо горизонтальної дорожньої розмітки 1.12 Розділу 34 цих Правил, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 а також заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 і ОСОБА_9 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав, та пояснив, що він дійсно у вказані у обвинувальному акті час та місці керуючи транспортним засобом «BMW 5231», реєстраційний номер НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок чого пасажирам автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 було спричинено тілесні ушкодження. У вчиненому щиро покаявся.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судовому засіданні просили суворо не карати обвинуваченого та призначити йому мінімальне покарання не пов`язане з позбавленням волі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вони не мають, матеріальну та моральну шкоду їм відшкодовано.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у скоєні кримінального правопорушення, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст. 286КК України за ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

При призначені покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить те, що він визнав свою вину, щиро покаявся, раніше не судимий, відсутність матеріальних та моральних претензій з боку потерпілих, яким повністю відшкодована завдана матеріальна та моральна шкода.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлені.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та встановлені обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд приймає до уваги, що кримінальне правопорушеня, передбачене ч.4 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 286 КК України покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази по справі:

автомобіль «BMW 5231», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2020;

автомобіль «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2020;

диск СD-R «Центр-077» з записами ДТП - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

цифровий «CD-R» диск «Verbatium» №N103YA21D8131497B2 зберігати в матеріалах кримінального провадження;

подушку безпеки з водійського сидіння зі слідами речовини бурого кольору, фрагмент подушки безпеки з переднього пасажирського сидіння зі слідами речовини бурого кольору, два змиви речовини бурого кольору вилучені на марлеві тампони з водійського та переднього пасажирського сидіння, один змив на марлевий тампон з внутрішньої ручки відкривання водійських дверей, один змив на марлевий тампон з рулевого колеса, сліди папілярних ліній на трьох відрізках липкої стрічки, які були вилучені та запаковані до паперових конвертів знищити, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2020;

«DVD-R» диск «VS» №MFP664WG130911 з відеозаписом ДТП зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 22 622 грн. 90 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1