Справа № 134/1173/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеному до ЄРДР за № 0000120 від 28.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Соколівка, Крижопільського району Вінницької області та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з базовою середньою освітою, непрацюючої, одруженої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.07.2022 близько 16:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з будинком за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, під час словесної суперечки, діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, підняла наявний поряд з нею дерев`яний брусок, який умисно кинула в ОСОБА_5 . В результаті нанесеного удару ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №045 від 28.07.2022, у ОСОБА_5 виявлено синець по передній поверхні лівого колінного суглобу, синець по переднє-зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині.

Вказані ушкодження виникли від дії тупого-твердого предмету(ів), які не відобразили своїх індивідуальних властивостей в морфологічній характеристиці ушкодження, та виникли в строк на який посилається потерпіла ОСОБА_5 , тобто 27.07.2022.

Ушкодження виявлені у ОСОБА_5 за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину не визнала, надала показання, що біля багатоквартирного будинку в с. Соколівка є криниця загального користування, її зять приїхав та обладнав насос і пізніше провів воду в квартиру, на криниці поставили окремі дві розетки, однією користувалася обвинувачена а другою інші сусіди та потерпіла ОСОБА_5 . Того дня 27.07.2022 року побачила чоловіка ОСОБА_8 коли він включив насос не у свою розетку, вийшла до нього, посварилася з ним вказавши, щоб він набирав воду не від`єднуючись до її розетки. Надалі близько 16:00 годині того дня вийшовши на подвір`я багатоквартирного будинку та побачивши ОСОБА_5 , що сиділа на лавці із відром, яка розташована на пагорбі від неї на відстані 10-15 метрів почала сваритися із ОСОБА_5 із причини, що чоловік останньої користувався її розеткою коли набирав воду, надалі відвертаючись від ОСОБА_5 побачила , що остання стаючи з лавки почала бігти вниз із пагорба з відром в руках зашпортнулася та впала, нічим в обвинувачену не кидала.

В судовому засіданні 18.05.23 року обвинувачена вказала, що її змісили підписати пояснення, в яких остання вказувала що кинула поліно в потерпілу, оскільки поліція погрожувала їй, що вдягне кайданки.

Потерпіла ОСОБА_5 надала показання, що з ОСОБА_4 є родичами, вона є дружиною її рідного дядька. Стосунки до цього між ними були недоброзичливі тривалий час. Біля будинку є криниця, як їй повідомив чоловік, що 27 липня 2022 року чоловік пішов до криниці набрати води, на криниці дві розетки та один насос, однією розеткою вони користуються, іншою дочка ОСОБА_4 . Коли чоловік включив насос у свою розетку, насос не спрацював і він включив в іншу розетку щоб перевірити чи працює насос, в цей час вибігла з під`їзду ОСОБА_4 і почала його обзивати, чоловік промовчав і пішов додому. Після обіду ішла з городу і несла відро картоплі ОСОБА_4 вибігла з під`їзду і почала обзивати, була у нетверезому стані. Коли ішла до під`їзду, ОСОБА_4 взяла на мотоциклі дерев`яний ковбок і кинула в її сторону, відчула удар по нозі, впала на камінці. Нога боліла 2 місяці. Пальці на руках також були збиті. При цьому нікого не було, тільки мама сиділа під яблунькою, але вона вже померла. Після того як зібрала картоплю, яка розписалася, коли падала, взяла камінець і розбила ним засклені вікна, якими облаштована криниця. Надалі викликала поліцію.

Експерт ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що всі тілесні ушкодження не могли утворитись від одного удару, синець по попереднє зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині лівої гомілки нижче від колінного суглоба враховуючи його розташування міг утворитися від удару поліна, припустив від рикошету останнього від землі, від падіння малоймовірно враховуючи, що гомілка не може контактувати із поверхнею при падінні його розташування. Синець по передній поверхні лівого колінного суглобу міг утворитися від падіння. Садна і синці були свіжі та могли утворитись при обставинах на які вказувала потерпіла.

Свідок ОСОБА_10 дала показання, що є сусідкою обвинуваченої ОСОБА_4 з якою перебуває у дружній відносин, з потерпілою ОСОБА_5 перебуває у неприязних відносин. Того дня орієнтовно 27.07.2022 року була присутня при сварці обвинуваченої ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 конфлікт виник через використання криниці оскільки кожен має окрему резетку, а потерпіла користувалась розеткою обвинуваченої. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають у неприязних відносинах, того дня сварилися між собою, безпосередньо як впала ОСОБА_5 на землю не бачила, побачила тільки як остання вже лежала на землі, надалі сварку знімала на телефон, також вказала, що під час сварки ОСОБА_5 взяла камінець та побила шибки, якою засклена криниця.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої від розгляду клопотання про призначення додаткової судово- медичної експертизи відмовилась.

Крім того, вина ОСОБА_4 повністю доведена й іншими дослідженими по справі доказами.

- письмовою заявою про вчинення кримінального проступку від 27.07.2022 року в якій потерпіла ОСОБА_5 безпосередньо вказує на обвинувачену ОСОБА_4 (а.с. 61),

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.07.2022 року складеного в присутності понятих, відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 (а.с. 62-63, 91)., в якому знаходиться оптичний диск;

- висновком судово медичної експертизи за № 045 від 28.07.2022 (а.с. 65); протоколом огляду місця події (а.с. 66-67),

- протоколом огляду місця події від 16.08.2022 року із додатками фототаблицею, складеного в присутності понятих (а.с. 66-67)

- постановою про визнання та приєднання речових доказів від 16.08.2022 року (а.с. 71),

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.08.2022 року складеного в присутності понятих, відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченої ОСОБА_4 (а.с. 73-75).

Доказів на підтвердження доводів обвинуваченої, щодо примусу її до підписання пояснень працівниками поліції, під час судового розгляду не здобуто та було спростовано висновком службового розслідування від 28.07.2023 року (а.к.п. 197 - 200) проведеного на підставі ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 18.05.2023 року.

Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченої, що досудове розслідування щодо обвинуваченої ОСОБА_4 було розпочате із порушенням ч.1 ст. 214 КПК України, оскільки за змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення з огляду на їх зміст має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого приймає рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, зміст заяви ОСОБА_5 від 27.07.2022 року із зазначенням посилання на ст. 383,384 КПК України передбачали достатніх підстав для реєстрації кримінального провадження, відсутність відмітки про реєстрацію на вищезазначеній заяві не спростовує наявність достатніх підстав що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000120 від 28.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 здійснено групою дізнавачів відповідно до постанови про призначення групи дізнавачів у кримінальному провадженні та доручення у проведенні досудового розслідування начальника сектору дізнання Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 28.07.2022 року, що спростовує доводи обвинуваченої про відсутність відповідної постанови.

Суд не погоджується з обвинуваченою про необхідність визнання недопустимими доказами протоколи слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_5 від 28.07.2022 року, та за участю обвинуваченої ОСОБА_4 від 17.08.2022 року та компакт-дисків, які долучені до протоколів проведення слідчих експериментів, через порушення вимог абз. 4 п.1 ч.3 ст.104 та ч.3 ст. 105 КПК України, оскільки в протоколах відсутні відомості про процесуальне оформлення перенесення інформації з одного носія (відеокамери) «Панасонік» за допомогою якою здійснювалось відеофіксація процесуальної дії на інший (компакт-диск) у зв`язку її технічної характеристики.

Так, згідно із ч.1 ст.107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.

Частина 2 ст. 240 КПК України встановлює, що за необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Із системного аналізу норм кримінального процесуального закону вбачається, що застосування технічних засобів фіксації при проведенні такої слідчої дії, як слідчий експеримент, не є обов`язковим.

Крім того, як слідує з протоколів слідчих експериментів від 28.07.2022, 17.08.2022, учасникам слідчого експерименту слідчим було повідомлено про здійснення відеозапису та порядок його використання.

Суд вважає, що не зазначення у протоколі слідчого експерименту про оформлення перенесення інформації з одного носія (відеокамери) на інший (компакт-диск) не впливає на висновок суду про допустимість вказаного доказу, оскільки у протоколах цієї слідчої дії вказано, що слідчі експерименти проводилися у присутності двох понятих, підписи яких наявні у протоколі, вказано технічний засіб, яким здійснювалась фіксація, та долучено диски із зафіксованою інформацією про проведення слідчих експериментів та не нівелює самого факту застосування такого технічного засобу та змісту зафіксованої за допомогою нього технічної інформації, яку суд першої інстанції досліджував безпосередньо, за участю сторін, які не висловлювали зауважень щодо невідповідності фіксації дійсному перебігу слідчої дії.

Крім того суд зазначає, що в цій справі не йдеться про допустимість свідчень що містяться на оптичних дисках додатків до протоколів протоколи слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_5 від 28.07.2022 року, та за участю Обвинуваченої ОСОБА_4 від 17.08.2022 року, оскільки жодні свідчення, які були повідомлені потерпілою та обвинуваченої, окрім безпосереднього відтворення дій останніх, не були використані під час судового розгляду і не бралися до уваги судом при оцінці обставин справи.

Щодо доводів обвинуваченої, щодо недопустимості протоколу огляду місця події від 16.08.2022 суд, суд зазначає наступне, у протоколі заначено, що на земельній ділянці перед входом до будинку АДРЕСА_2 , складений в присутності двох понятих, за участю потерпілої ОСОБА_5 виявлено дерев`яний брус висотою 19 см. Та діаметром нижньої частини 12 см. Який зі слів потерпілої ОСОБА_5 їй спричинив тілесні ушкодження. Як вбачається із показів потерпілої ОСОБА_11 та обвинуваченої ОСОБА_4 останні проживають в сусідніх будинках за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , що сторонами не заперечується, також заперечень щодо місця події вчинення кримінального правопорушення потерпілою та обвинуваченою не зазначалось та узгоджується наданими показами під час судового розгляду, не зазначення в протоколі огляду місця події «1/8» не спростовує встановленні обставини та відповідає положенням ст.ст.223, 237 КПК України.

Доказів, щодо оскаржень неправомірних дій органів досудового слідства під час досудового слідства обвинуваченою не надано.

Доводи обвинуваченої, що висновком судово медичної експертизи за № 045 від 28.07.2022 який підготовлений експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність не встановлено механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 було перевірено під час судового розгляду допитом судового експерта ОСОБА_9 , клопотання про проведення додаткової після допиту експерта захисником та обвинуваченої не підтримувалось.

Доводи обвинуваченої, що покази свідка ОСОБА_13 спростовують версію сторони обвинувачення суд сприймає критично, оскільки останні не спростовують встановленні під час розгляду фактичними обставин, та підтверджують факт, що свідок бачив безпосередньо, що ОСОБА_5 вже лежала на землі та події безпосередньою знятті на відеокамеру мобільного телефону, іншими відомостями свідок не володіє.

Пом`якшуючими обставинами відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено. Обтяжуючі обставиною відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке належить до кримінальних проступків, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, її вік та соціальне становище, відповідно до довідки характеристики Крижопільської селищної ради від 17.08.2022 за № 160 за місцем проживання скарг в адресу ОСОБА_4 не надходило, компрометуючими матеріалами не володіють, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, пом`якшуючі та обтяжуючі вину обставини, думку потерпілих про міру покарання, які поклалася на думку суду, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів буде достатнім призначення покарання згідно санкцій, передбаченої у ч. 1 ст. 125 КК України, суд визнає за необхідне призначити покарання у виді штрафу.

Обрана міра покарання за переконанням суду відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Процесуальні витрати на проведення експертизи відсутні.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченої не обирались.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 подала цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (в порядку ст. 128 КПК України). Просить стягнути з відповідачки ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять) тисяч гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять) тисяч гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається, що внаслідок отриманих кримінального правопорушення їй завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю, душевних стражданнях, пов`язаних як з подією кримінального правопорушення так із наслідками для здоров`я. Близько двох тижнів відчувала біль у лівому коліні, не могла повернутися до звичайного укладу свого життя, не могла займатися домашніми справами, відчувала себе пригніченою. ОСОБА_4 не вибачалася перед нею не пропонувала будь якої допомоги.

17.01.2023 року через канцелярію суду надійшов відзив ОСОБА_4 на позовну заяву ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (в порядку ст. 128 КПК України), з якого встановлено, що ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу не визнає в повному обсязі, так як позивачем не надано суду належних та достатніх доказів у розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України щодо спричинення моральної шкоди позивачу, також позивачем не надано суду будь-яких відомостей, на підставі яких ним зроблено розрахунок про розмір витрат на правничу допомогу у сумі 5000 гривень, тому просить суд відмовити в задоволенні цивільного позову.

25.04.2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_5 , в якій адвокатом вказано, що позов в частинні стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не сплачено судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, а витрати на правову вимогу в розмірі 5 000 гривень є завищеними щодо іншої сторони спору та непомірними для обвинуваченої.

18.05.2023 року від представника цивільного позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про повернення відзиву, оскільки у даному кримінальному провадженні цивільний відповідач ОСОБА_4 реалізувала своє право на подання відзиву, повторно не має права здійснювати ту ж саму процесуальну дію. Подання представником цивільного відповідача ще одного відзиву на позовну заяву свідчить про недобросовісність користування процесуальними правами.

В судову засіданні цивільний позивач ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила стягнути завдану моральну шкоду, вказала, що не працює та займається домашнім господарством, має корову та свиней, після нанесення тілесних ушкоджень проходила лікування в лікарні та десять днів приймала ліки, відразу займатися господарством не могла довгий час боліла нога. На відеозаписі наданому цивільним відповідачем себе не впізнає.

В судовому засіданні представник цивільного позивача вимоги підтримала та просила задовільнити, вказала, що з відеозапису доданого на відзив на цивільний неможливо встановити присутніх осіб.

В судовому засіданні цивільний відповідач ОСОБА_4 проти позовних вимог заперечила, винною себе не визнає.

Захисник обвинуваченої в судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченої, проти цивільного задоволення цивільного позову заперечила, вказала, що вину в судовому засіданні не доведено, між обвинуваченою та потерпілою виник конфлікт під час якого обидві сторони лаялись.

Як вбачається із оглянутого відеозапису доданого до відзиву на позовну заяву та оглянутого в судовому засіданні між цивільним позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_4 відбувається словесна суперечка із взаємними образами та нецезурною лайкою, надалі чути звук розбитого скла.

Події відображенні на відеозапису узгоджуються із показами обвинуваченої ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 отриманих під час розгляду справи.

Суд, заслухавши думку учасників справи щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_14 , дослідивши докази прийшов до наступного.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.1 ч.2, ч.3 ст.23 цього ж Кодексу моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з положеннями частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 635/6868/16-ц.

Позивач ОСОБА_5 просить стягнути з відповідача на відшкодування заподіяній їй в результаті нанесення легких тілесних ушкоджень моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості

Вирішуючи позов ОСОБА_5 суд виходить із того, що винні дії обвинуваченої спричинили тілесні ушкодження легкої ступеню тяжкості, за вини обвинуваченої безумовно потягло для ОСОБА_5 позбавлення певних елементів благополуччя, психологічних страждань і негативних змін в її подальшому житті. Відповідно до позовних вимог завдану моральну шкоду потерпіла оцінила у розмірі 10 000 грн. При цьому позивач посилається на тривалі фізичні страждання протягом двох місяців яка вона перенесла. Разом з тим з аналізу ступеню вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, на які посилається позивач, відсутні докази того, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла надалі потребуватиме додаткового обстеження та лікування.

Розкриття та належне обґрунтування моральної шкоди завданої внаслідок нанесення тілесних ушкоджень потребує, окрім перерахунку незручностей та негативних наслідків, які настали для потерпілої внаслідок даних тілесних ушкоджень ,ще й підтвердження вказаних обставин шляхом залучити свідків (це можуть бути покази членів сім`ї, друзів, колег тощо),звернення за допомогою до психолога/психіатра( обов`язково збираючи висновки, виписки та рахунки),а також надання іншої медичної документації, для дійсного обґрунтування завданої моральної шкоди.

Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілої, відсутність підтвердження лікування, обставини, при яких була спричинена моральна шкода, та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь вини обвинуваченої, яка не визнав свою вину у вчиненому, суд вважає справедливим частково задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілій моральної шкоди в розмірі 2000 грн. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілою моральними стражданнями.

Що стосується питання відшкодування витрат, понесених потерпілими на правову допомогу, слід зазначити наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілою ОСОБА_5 і адвокатом ОСОБА_7 було укладено договір про надання останнім правової допомоги. Упродовж судового розгляду цей адвокат здійснював представництво інтересів потерпілих. Представник потерпілої звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в тому числі і про відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу.

При цьому у відзиві на позовну заяву сторона захисту не навела будь-яких аргументів про неспівмірність витрат, понесених потерпілими на правову допомогу, а також щодо розумності їх розміру, з урахуванням складності справи, обов`язок доведення яких покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Вирішуючи питання стосовно заявлених вимог потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування витрат за надання їй правової допомоги адвокатом ОСОБА_7 , суд вважає, що він підлягає повному задоволенню.

На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу, представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_7 було надано договір про надання правничої допомоги від 18.10.22 року укладеного з ОСОБА_5 квитанцію від 18 жовтня 2022 року на суму 5000,00 грн., акт приймання передачі (надання послуг) за договором про надання правничої допомоги у цивільній справі від 18 жовтня 2022 року від 24.10.2023 року на суму 5000, 00 грн. які суд приймає до уваги, як належні докази по справі.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) моральну шкоду в сумі в сумі 2000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) суму витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 серпня 2022 року з застосуванням заборони, володіння, користування розпорядження на дерев`яний брусок висотою 19 см та діаметром його нижньої частини 12 см., який вилучено 16.08.2022 в ході проведення огляду місця події по вул. Калабаліних в с. Соколівка Тульчинського району Вінницької області скасувати.

Речовий доказ: дерев`яний брусок висотою 19 см та діаметром його нижньої частини 12 см., який вилучено 16.08.2022 в ході проведення огляду місця події по вул. Калабаліних в с. Соколівка Тульчинського району Вінницької області знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Крижопільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Суддя