Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа 511/9/24

Номер провадження: 1-кп/511/124/24

05 січня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції )

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 05 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0000076, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.02.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розівка, Саратського району. Одеської області, українця, громадянина України, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент вчинення кримінального правопорушення перебуваючого на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушеннь за ч. 3 ст.332, ч.1 ст.368 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ПдРУ ДПСУ, керуючись корисливим мотивом спрямованим на незаконне збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи їх настання, усвідомлюючи вимоги законодавства щодо порядку перетинання державного кордону України громадянами України чоловічої статі (військовозобов`язаними), перебуваючи на території Роздільнянського району Одеської області у зоні здійснення заходів з охорони державного кордону України НОМЕР_1 прикордонного загону ПдРУ ДПСУ, достовірно знаючи про відсутність законних підстав у громадянина ОСОБА_6 для виїзду через державний кордон України, будучи службовою особою, зі застосовуванням службового становища сприяв його незаконному переміщенню через державний кордон України на територію Республіки Молдова, порадами та вказівками щодо конкретних пунктів пропуску на зазначеній ділянці, у яких необхідно перетинати державний кордон, дати та часу перетину, а саме під час перебування ОСОБА_4 на добовому чергуванні, за що 08.03.2023 року близько 12 год 30 хв. у с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, отримав ( раніше обіцяні ) грошові кошти в розмірі 200 (двісті) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 08.03.2023 року становить 7 312 грн.

Подальшу реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на організацію незаконного переміщення ОСОБА_6 через державний кордон України на територію Республіки Молдова, ОСОБА_4 не вдалося здійснити у зв`язку з додатковим облаштуванням ділянки державного кордону захисними спорудами, тобто по причинам, які незалежали від нього.

У подальшому 01.08.2023 року ОСОБА_4 було виключено зі списків особового складу НОМЕР_1 прикордонного загону ПдРУ ДПСУ та переведено у розпорядження командира НОМЕР_2 прикордонного загону імені ІНФОРМАЦІЯ_6 для подальшого проходження військової служби.

Тобто ОСОБА_4 вчиненив кримінальне правопорушення, передбачене - ч. 3 ст. 332 КК України - сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок вчинене з корисливих мотивів службовою особою з використанням службового становища .

Також ОСОБА_4 , службовою особою - військовослужбовцем Державної прикордонної служби України за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби З категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ПдРУ ДПСУ, керуючись корисливим мотивом спрямованим на незаконне збагачення, діючи умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи їх настання, перебуваючи на території ринку у с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, достовірно знаючи про відсутність законних підстав у громадянина ОСОБА_6 для виїзду через державний кордон України, прохав та одержав від останнього неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 200 (двісті) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 08.03.2023 року становить 7 312 грн, за невчинення в інтересах останнього дій з використанням наданої йому влади, які полягали у невжитті заходів реагування під час незаконного переміщення ОСОБА_6 через державний кордон України на територію Республіки Молдова, яке мало бути здійснено в ході виконання ОСОБА_4 функцій з охорони державного кодону України.

Тобто ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України - прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди за невчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає дій з використанням службового становища.

Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

05 січня 2024 року року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді наведено формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій ОСОБА_4 із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, які є тотожними наведеним в обвинувальному акті.

За змістом угоди ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення під час судового провадження, щиро покаятись у скоєнному.

При укладенні угоди прокурор врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, сприяння ОСОБА_4 у кримінальному провадженні щодо нього, беззаперечне визнання ним своєї винуватості в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, особу обвинуваченого, збіг сімейних обставин, наявність суспільного інтересу у швидкому судовому провадженні, яке забезпечить повне, своєчасне та невідворотне призначення покарання.

З урахуванням вищевказаних обставин сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_4 покарання: - за ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у органах Державної прикордонної служби України пов`язані зі здійсненням прикордонного контролю на строк 1 (один) рік, відповідно до ч. 2 ст. 69 КК України не призначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

На підставі ст. 62 КК України покарання у вигляді позбавлення волі замінити на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

- за ч. 1 ст. 368 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у органах Державної прикордонної служби України, пов`язані зі здійсненням прикордонного контролю на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 62 КК України покарання у вигляді позбавлення волі замінити на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити основне покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки

Шляхом складання додаткових покарань, визначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади у органах Державної прикордонної служби України, пов`язані зі здійсненням прикордонного контролю на строк 2 (два) роки.

Позиції сторін в судовому засіданні щодо укладення угоди.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання. Зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив затвердити дану угоду. У судовому засіданні він беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину. Не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості.

Також показав, що уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також йому було роз`яснено наслідки укладення та затвердження вказаної угоди. При цьому повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості . Підтвердив, що у повній мірі розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення та погоджується з видом та мірою покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, а також з іншими заходами, які передбачає угода .

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд прийшов до висновку, що дана угода підлягає затвердженню судом виходячи з наступного.

Суд встановив, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містить усі необхідні складові елементи, передбачені зазначеною нормою, зокрема містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення. Сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно підтвердив кожну із обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та яка викладена в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за: ч. 3 ст. 332 КК України - сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок та усуненням перешкод, вчинене службовою особою з використанням службового становища з корисливих мотивів; та за ч. 1 ст. 368 КК України - прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди за невчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає дій з використанням службового становища.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої та середньої тяжкості, а також щодо тяжких злочинів.

Злочин, передбачений ч. 3ст. 322 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 368 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. У разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди (п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України).

Угода між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 складена та підписана 05 січня 2024 року у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 про що свідчить підпис останнього у тексті угоди.

Також шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд встановив, що інкримінованими ОСОБА_4 злочинами шкода завдана виключно державним та суспільним інтересам, не завдано шкоду правам та інтересам окремих громадян та/або інтересам юридичних осіб, а так само матеріальних збитків.

Отже, вимоги ч. 4 ст. 469 КПК України при укладенні угоди сторонами дотримано.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 470 КПК України при укладенні угоди про визнання винуватості прокурор серед іншого враховує наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

У разі якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства, суд має відмовити у її затвердженні (п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України).

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови угоди, укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають суспільним інтересам з огляду на таке.

Обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем Державної прикордонної служби , з початку війни, виконував сумлінно свій конституційний обов`язок щодо захисту країни до порушення даного кримінального провадження. Також, після порушення кримінального провадження продовжує виконувати свій обов`зок, перебуває на військовій службі, тому укладення такої угоди з застосуванням ст.69 КК України із застосуванням покарання, передбаченого саме для військовослужбовців та поміщення його до дисциплінарного батальйону буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення як ним, так і іншими військовослужбовцями нових злочинів, а також сприятиме стимулюванню дотримання військовослужбовцями військової дисципліни під час проходження ними військової служби.

Щодо призначення узгодженого між сторонами покарання.

За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_4 покарання : : - за ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у органах Державної прикордонної служби України пов`язані зі здійсненням прикордонного контролю на строк 1 (один) рік, відповідно до ч. 2 ст. 69 КК України не призначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

На підставі ст. 62 КК України покарання у вигляді позбавлення волі замінити на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

- за ч. 1 ст. 368 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у органах Державної прикордонної служби України, пов`язані зі здійсненням прикордонного контролю на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 62 КК України покарання у вигляді позбавлення волі замінити на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити основне покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки

Шляхом складання додаткових покарань, визначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади у органах Державної прикордонної служби України, пов`язані зі здійсненням прикордонного контролю на строк 2 (два) роки.

При узгоджені покарання сторони врахували та дотрималися:

1)положень п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України і врахували: - характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який є тяжким та невеликої тяжкості; взяли до уваги особу обвинуваченого, який перебуває на військовій службі з перших днів військової агресії, має позитивні характеристики, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався, його виховання , врахували його поведінку після вчинення злочину, продовжує військову службу, став на шлях виправлення, про що свідчить надана позитивна характеристика від командування військової частини, в якій проходить обвинувачений службу; - пом`якшуючі його вину обставини, а саме щире каяття та визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

2) положень пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 65 КК України, а саме: - узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із застосуванням ст.69, 62 КК України. Так санкцією ч. 3 ст. 322 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна; санкцією ч. 1 ст. 368 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд мотивуваши своє рішення може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини цього кодексу або перейти до іншого , більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього кодексу .

На підставі викладеного, сторони обгрунтовано під час укладення угоди прийшли до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України з урахуванням пом`якшуючих його вину у вчиненні злочину обставин та призначити ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі , чим передбачено санкцією ч.3 ст.332 КК України у виді позбавлення волі та замінити на підставі ст.62 КК України покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Також на підставі викладеного, сторони обгрунтовано під час укладення угоди прийшли до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України з урахуванням пом`якшуючих його вину у вчиненні злочину обставин та призначити ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі , чим передбачено санкцією ч.1 ст.368 КК України у виді позбавлення волі та замінити на підставі ст.62 КК України покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити основне покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Шляхом складання додаткових покарань, визначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади у органах Державної прикордонної служби України, пов`язані зі здійсненням прикордонного контролю на строк 2 (два) роки.

Тому узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного, а також загальним засадам його призначення, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, забезпечить досягнення мети його застосування.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає як вимогам кримінального процесуального законодавства, так і вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Суд не встановив підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України і дійшов висновку про необхідність затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

До вступу вироку у законну силу залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 належить зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України строк його перебування під вартою в установі попереднього ув`язнення з 16.10.2023 року, згідно Ухвали Київського районного суду м. Одеса від 16.10.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 100, 373-376, 469-475, 615, 616 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05 січня 2024 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000076, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2023 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннь за ч.3 ст.332, ч.1 ст.368 КК України та призначити йому покарання :

: - за ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у органах Державної прикордонної служби України пов`язані зі здійсненням прикордонного контролю на строк 1 (один) рік, відповідно до ч. 2 ст. 69 КК України не призначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

На підставі ст. 62 КК України покарання у вигляді позбавлення волі замінити на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

- за ч. 1 ст. 368 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у органах Державної прикордонної служби України, пов`язані зі здійсненням прикордонного контролю на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 62 КК України покарання у вигляді позбавлення волі замінити на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити основне покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки

Шляхом складання додаткових покарань, визначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади у органах Державної прикордонної служби України, пов`язані зі здійсненням прикордонного контролю на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 16.10.2023 року.

Залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили .

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк перебування в установах попереднього ув`язнення в період з 16.10.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя: ОСОБА_1