Справа № 953/102/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001931 від 31.08.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.05.2009 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, 19.10.2012 на підставі постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 11.10.2012 звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 7 місяців 22 дні;

- 03.12.2014 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 26.06.2015 Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, 71, 72 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 29.03.2017 з Олексіївської ВК (№ 25) умовно-достроково з невідбутим строком 11 місяців 2 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28.08.2023 приблизно об 11.00 год., більш точний не встановлено, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у кімнаті будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклої неприязні, виник злочинний умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 наніс два удари кулаком своєї правої руки у щелепу ОСОБА_5 . Своїми діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 наступні тілесні ушкодження: закриту тупу травма нижньої щелепи у вигляді перелому тіла (ліворуч) в ділянці 38 зубу, яка відповідно до висновку експерта № 09-1339/2023 від 14.09.2023 до п.п. 2.2.1 а, б, в, і 2.2.2. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке що не спричинило тривалий розлад здоров`я.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що скоїв злочин саме так як вказано в обвинувальному акті. Фактичні обставини справи, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорює.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23.11.2023 Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Судом роз`яснені положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 , своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке що не спричинило тривалий розлад здоров`я.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого встановлено, що він офіційно не працевлаштований, неодружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, має постійне місце реєстрації та мешкання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючу покарання обставину, особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного злочину, та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі і застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не обирається.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1