Справа № 750/160/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/633/23
Категорія - ч. 4 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005635 від 26.11.2022 року, за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2023 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.12.2021 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України і призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.12.2021 та остаточно за сукупністю вироків призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з моменту приведення вироку суду до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування для проведення судових експертиз в сумі 377 грн 54 коп.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що 24.11.2022 близько 21 год 30 хв., усвідомлюючи, що згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, на всій території України введено воєнний стан, який Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого звернення чужого майна на свою користь, всупереч інтересам власника, підійшовши спереду до потерпілої ОСОБА_10 , шляхом ривку з правої руки останньої, відкрито викрав мобільний телефон марки «ОРРО А5S 3/32 GB Black», вартістю 2 934 грн 00 коп., що належить ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винуватим та засудити за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.12.2021, та остаточно призначити покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

Також просить дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , наявні у матеріалах кримінального провадження.

Не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеності вини обвинуваченого, вважає вирок підлягає скасуванню внаслідок м`якості. Вказує на безпідставне застосування судом ст. 69 КК України, а також не дотримання вимог ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості мотивів суду про зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину. На думку прокурора, судом не обґрунтовано як пом`якшуючі обставини знижують тяжкість злочину, який вчинений ОСОБА_8 в період дії воєнного стану стосовно жінки та в нічний час доби. Вказує, що ОСОБА_8 раніше судимий вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.12.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, нове кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку за попереднім вироком, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та становить підвищену небезпеку для суспільства з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у молодому віці не працевлаштований. Наголошує, що з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, умисний характер його вчинення, з метою виправлення і попередження вчинення правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, враховуючи положення постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, буде справедливим призначення покарання в межах санкції інкримінованого злочину.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на залишенні вироку суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, є правильною, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Статті 65-73 КК України є кримінально-правовими нормами, що визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

При призначенні покарання обвинуваченому суд дотримався положень ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, кількість та вартість викраденого, фактичні обставини провадження, те, що завдана шкода відшкодована обвинуваченим, відсутність вимог потерпілої сторони щодо призначення суворого покарання та претензій до нього, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу винуватого, а саме його молодий вік, сімейний та матеріальний стан, незадовільний стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, наявність даних щодо попередніх притягнень до адміністративної відповідальності, дані щодо попередніх притягнень до кримінальної відповідальності, а саме, що обвинувачений після попередньої судимості не став на шлях виправлення і знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності в період невідбутого покарання за попереднім вироком, врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, які його обтяжують, та обґрунтовано дійшов висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті закону, якою передбачене покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення.

Водночас, місцевий суд взяв до уваги обставини, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілій, відсутність вимог потерпілої щодо призначення суворого покарання та претензій, також дані про особу обвинуваченого його молодий вік, сімейний та майновий стан, незадовільний стан здоров`я, те, що він здійснює волонтерську діяльність, має почесну грамоту від парафіяльного священика Сергія ПЦУ, ставлення до вчиненого, а саме критична оцінка обвинуваченим своєї поведінки, суд розглянув, як такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією закону, тобто із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то слід зазначити таке.

Згідно із вимогами ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

У пункті 8 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч.1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Апеляційний суд зазначає, що при визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вищевказані вимоги матеріального права при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 були повністю дотримані судом першої інстанції, а також в повній мірі враховані обставини, на які зроблено посилання в апеляційній скарзі прокурора.

Як вбачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і дані про його особу. При цьому, місцевий суд у своєму вироку навів переконливі доводи про можливість та необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч. 4 ст.186 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України. З достатньою повнотою судом було взято до уваги і дані про його особу, зокрема його молодий вік, його до кримінальну поведінку, а також обставини, які позитивно характеризують його посткримінальну поведінку, а саме, критичне переосмислення обвинуваченим власних дій, намагання ним після вчинення інкримінованого правопорушення унормувати свій спосіб життя і змінити його на законослухняний. При призначенні покарання враховано було місцевим судом і думку потерпілого, а саме відсутність вимог потерпілої сторони щодо призначення суворого покарання та претензій до нього.

За таких обставин, призначене обвинуваченому покарання повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , попередження як ним самим, так і іншими особами вчинення нових злочинів, й не є надто м`яким в даній ситуації, як про це вказує прокурор.

Враховуючи вищенаведені обставини провадження та норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому покарання ч. 4 ст.186 КК України із застосуванням положень ст. 69 цього ж Кодексу, відповідає тяжкості вчиненого та особі винного.

Отже, підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання та призначення обвинуваченому більшого строку покарання, з мотивів наведених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, апеляційний суд не вбачає.

Відтак, на переконання апеляційного суду, призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Вирок суду є належним чином вмотивованим, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 , а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2023 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4