КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.06.2023 задоволено клопотання слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 до 18.08.2023 включно, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити в задоволенні клопотання слідчого, та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання, а у разі неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, визначити йому розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у мінімально можливому розмірі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначав, що

_____________________________________________________________________________________

Справа № 757/25268/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4320/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

органом досудового розслідування не доведено, що обставини, визначені ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше утримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Стороною обвинувачення не доведено наявності ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Так, обмеження мотивів застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише тяжкістю інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, на думку апелянта, є порушенням принципів національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини.

Жодні інші відомості або докази на підтвердження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутні.

ОСОБА_6 під час проведення обшуків та складання протоколу затримання не чинив опору представникам влади.

Також органом досудового розслідування не надано доказів на підтвердження можливості підозрюваного незаконно вливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема відсутні пояснення, скарги свідків та інших учасників кримінального провадження, які б підтверджували, що ОСОБА_6 під час здійснення досудового розслідування шляхом погроз, вмовлянь або будь-яким іншим шляхом примушує свідків давати показання на його користь чи змінювати раніше надані показанні.

ОСОБА_6 з моменту початку досудового розслідування жодним чином не намагався знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не перешкоджав встановленню істини у справі.

Також підозрюваний не переховувався та не переховується від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, обґрунтування наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, на переконання захисника, є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 раніше не судимий.

Апелянт звертав увагу на те, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, раніше не судимий, не перебував і не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері чи під наглядом лікаря-нарколога, має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, а саме мешкає разом з батьками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та неповнолітнім братом ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Криворізькому національному університеті за кошти державного бюджету, є студентом групи ГР-20-1ск, позитивно характеризується за колишнім місцем навчання у КЗШ №112 та має численні нагороди за спортивні досягнення.

Таким чином, дані про особу підозрюваного спростовують твердження сторони обвинувачення про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Органом досудового розслідування не доведено наявності обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, а тому слідчий суддя, у порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, безпідставно не визначив підозрювану ОСОБА_6 розмір застави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та його захисника ОСОБА_7 які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000035 від 11.01.2022 за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_6 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_49 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 369 КК України.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, зокрема даних протоколу затримання від 27.02.2023, цього ж дня о 04 год. 43 хв. затримано ОСОБА_6 згідно ч.ч. 4,5 ст. 208 та п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

27.02.2023 о 04 год. 41 хв. ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.2 ст. 255 КК України; та у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту психотропних речовин, вчиненому у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.02.2023 відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 27.04.2023.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.04.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 27.02.2024.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.04.2023 строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 продовжено до 23.06.2023 включно.

20.06.2023 слідчий Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.06.2023 задоволено клопотання слідчого, та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 до 18.08.2023 включно, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою станом на день розгляду клопотання слідчого, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, без вчинення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, даними про конкретні обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, та особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги п.п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Посилання захисника на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи тяжкість, суспільну небезпеку та конкретні обставини інкримінованих підозрюваному злочинів, дані про особу ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини вчинених злочинів, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, посилання апелянта на те, що ОСОБА_50 не вчиняв дій, спрямованих на переховування від слідства, не чинив опору під час проведення обшуку, та у справі відсутні відомості про спроби підозрюваного впливати на свідків, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Наведені захисником відомості про особу підозрюваного, зокрема те, що він є особою молодого віку, раніше не судимий, не перебував і не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері чи під наглядом лікаря-нарколога, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким позитивно характеризується, проживає разом з батьками та неповнолітнім братом, є студентом, позитивно характеризується за колишнім місцем навчання та має численні нагороди за спортивні досягнення, не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, рівень їх суспільної небезпеки, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, та у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, то слідчий суддя обґрунтовано не визначив йому розмір застави у кримінальному провадженні, а тому доводи апелянта у цій частині є не безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3