Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5790/23
Провадження №: 1-кп/332/438/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 р.м. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

за участю: прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 захисника - ОСОБА_6 , обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сураж Шумського району Тернопільської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія ІНФОРМАЦІЯ_4, у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призвано на військову службу по мобілізації та направлено для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №120 від 20.05.2022 ОСОБА_8 призначено на посаду водія ІНФОРМАЦІЯ_4 та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено по теперішній час.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Встановлено, що 30 листопада 2022 року водій ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у зв`язку із небажанням подальшого проходження військової служби, в умовах воєнного стану, перебуваючи у місці несення служби ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 , який дислокувався на території АДРЕСА_2 , розуміючи відсутність будь-яких законних підстав залишення розташування місця несення служби, самовільно залишив місце несення служби, з метою ухилитися від військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. При цьому ОСОБА_8 не вживав жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього, до моменту його затримання 24 серпня 2023 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину в інкримінованому злочині визнав у повному обсязі, розкаявшись в скоєному, своїми показами підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначив, що всі викладені в обвинувальному акті обставини відповідають дійсності, також пояснив, що 30.11.2022р. він самовільно покинув розташування військової частини НОМЕР_1 за місцем дислокації на той час на території АДРЕСА_2 , та до моменту затримання його правоохоронними органами підробляв на будівництві за місцем своєї прописки. У скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за ч.4 ст.408 КК України (в редакції станом на 30.11.2022р.) як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані, характеризуючи особу обвинуваченого.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості злочину, скоєного обвинуваченим, визнання вини, щире каяття, активне сприяння встановленню істини по справі, що визнається судом обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, також враховуючи, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже має стійкі соціальні зв`язки, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі відповідно до ч.4 ст.408 КК України (в редакції станом на 30.11.2022р.), але із застосуванням ст.69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. Це покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченогота запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід обвинуваченому до набуття чинності вироку суд вважає за необхідним залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

В строк відбування покарання обвинуваченому необхідно зарахувати строк перебування під вартою по даному провадженню з 25.08.2023р. зарахувавши йому відповідно до вимог ст. 72 КК України попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Під час досудового розслідування витрати відсутні. По справі цивільний позов не заявлено. Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого наразі відсутній.

Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України (в редакції станом на 30.11.2022р.), та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді ЧОТИРЬОХ років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 відраховувати з моменту його фактичного затримання - з 25 серпня 2023 року.

Обрану міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до набрання вироком суду законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою, з утриманням його у Державній установі «Запорізькій слідчий ізолятор».

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які перебувають під вартою, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1