справа № 991/8471/23
провадження № 11-сс/991/908/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

22 листопада 2023 року м.Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 листопада 2023 року про відмову у задоволенні скарги,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2023 року слідчий суддя Вищого антикорупційного суду постановила ухвалу, якою відмовила у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП), яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), які було зобов`язано внести відповідною ухвалою, та неналежному розгляді клопотання.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, вважаючи його незаконним, невмотивованим та необґрунтованим, ОСОБА_2 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою, за вимогами якої просив ухвалу Вищого антикорупційного суду від 10 листопада 2023 року скасувати.

Вирішуючи питання щодо прийнятності апеляційної скарги, суддя-доповідач окрім іншого має з`ясувати, чи може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноваженої особи САП, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР на підставі рішення суду та неналежного розгляду клопотання.

Порядок та перелік судових рішень, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано нормами Глави 31 КПК.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 листопада 2023 року слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст.392 КПКв апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК.

Відповідно до КПК можуть бути оскарження такі ухвали слідчого судді щодо скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, поданих в порядку статті 303 КПК: ухвали про неприйнятність скарги (ухвали про повернення скарги та про відмову у відкритті провадження за скаргою - ч.6 ст.304, ч.2 ст.309 КПК), ухвали за наслідками розгляду скарги по суті за вичерпним переліком ухвал, що наведені у ч.3 ст.307 та ч.2 ст.309 КПК (ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п.9 ч.1 ст.284 КПК, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, а також про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення).

Наведений перелік ухвал слідчого судді, постановлених щодо скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора на стадії досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (ч.3 ст.309 КПК).

Законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Передбачене положеннями КПК право на оскарження судових рішень є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження і процесуальним інструментом виправлення судової помилки.

Водночас право на доступ до суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті в апеляційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету - ефективний розгляд судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами і поставленою метою.

Відповідно до апеляційної скарги ОСОБА_2 оскаржує ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноваженої особи САП, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР на підставі рішення суду та неналежного розгляду клопотання.

Отже, зазначена ухвала слідчого судді не передбачена як така, що може бути оскаржена в апеляційному порядку під час досудового розслідування ні ст.307 КПК, ні ст.309 КПК. При цьому постановлена слідчим суддею ухвала передбачена положеннями чинного КПК як рішення слідчого судді за результатами розгляду в порядку ст.303 КПК питання про бездіяльність прокурора, а тому висновки щодо можливості апеляційного оскарження рішення слідчого судді (викладені в тому числі у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі №243/6674/17-к) в даному випадку не застосовуються.

Разом з цим суд зазначає, що ані положеннями розділу ІІІ Глави 26 КПК, які регламентують питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, ні нормами ст.309 КПК не передбачено можливості апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, зокрема, про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора щодо нерозгляду клопотання особи та зобов`язання вчинити певні дії, що підтверджується правовою позицією, висловленою в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 19 лютого 2019 року (справа №569/17036/18).

Крім того, ухвала слідчого судді, постановлена за наслідками розгляду скарги на бездіяльність уповноваженої особи, яка полягає в невиконанні рішення суду щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не входить до переліку ухвал, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку згідно з приписами ст.309 КПК (постанова ККС ВС від 09 червня 2022 року у справі № 461/3851/21).

За наведених мотивів оскаржувана ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування, тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою слід відмовити.

Разом з тим, норми ст.129 Конституції України гарантують право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження. Кримінальний процесуальний кодекс України визначає в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відмова у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку з оскарженням рішення слідчого судді оскарження якого не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя.

За вимогами ч.4 ст.399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, при цьому суд звертає увагу, що відмова у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з оскарженням рішення слідчого судді, оскарження якого не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя. Так, в ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги, про що неодноразово зазначалося у подальшому в практиці Європейського суду з прав людини.

Враховуючи вищевикладене, оскільки зазначена ухвала слідчого судді від 28 вересня 2023 року не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.309, 392, 399 КПК, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 листопада 2023 року відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без виклику особи, яка її оскаржує, з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1