Справа № 727/656/24
Провадження № 1-кп/727/173/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Чернівці, кримінальне провадження за №00004921 від 28.12.2023 року, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з середньою освітою, не одруженої, на утриманні якої перебуває двоє неповнолітніх дітей, працюючої в ПП БУК № 18 двірником, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. -

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 , 27.12.2023р., в період часу з 17:05 по 18:20 годин, перебуваючи в приміщенні продуктового магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в умовах дії на території України режиму воєнного стану, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та вважаючи, що її діє є непомітними для працівників та відвідувачів магазину, з корисливих мотивів, таємно, розуміючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу викрала з полиці, мобільний телефон, марки «Samsung», модель «Galaxy А12», червоного кольору, об`ємом пам`яті 4/64 GB у чохлі зеленого кольору, вартістю 3133 грн. належний потерпілій ОСОБА_6 , після чого, з місця вчинення злочину, із викраденим пішла в невідомому напрямку, тим самим протиправними своїми діями, завдала потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні злочину визнала повністю, та суду надала покази про те, що 27.12.2023р., біля 17-18 годин, вона перебувала в приміщенні продуктового магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що за адресою: АДРЕСА_2, де на полиці побачила мобільний телефон, марки «Samsung» і забрала його собі, поклавши до кишені, вийшла з магазину. Пізніше їй подзвонили працівники поліції. У вчиненому щиро кається, пояснила, що сприяла правоохоронним органам у розкритті злочину; просила її суворо не карати; запевнила що подібного більше не повториться.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо міри покарання обвинуваченій, просила суворо не карати обвинувачену. Претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 не має.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненому злочині, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , дослідженням даних, що характеризують її особу.

При цьому, судом з"ясовано, що обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз"яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , судом кваліфіковано вірно, а саме ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Суд вважає, що кваліфікуючи ознаки, передбачені конкретним видом злочину, за своїм змістом та значенням пов`язані з положеннями Загальної частини КК, які визначають обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання та незалежно від того, чи відіграє певна сукупність обставин роль пом`якшуючої чи обтяжуючої обставини, що впливає на покарання, або роль кваліфікуючої ознаки злочину, сутність цієї сукупності обставин не змінюється. Суд звертає увагу і на те, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 ККУ за ознакою вчинення злочину в умовах воєнного стану, за який передбачено значно суворіше покарання. В той же час, злочин вчинено на території м. Чернівці, де не відбуваються бойові дії, при цьому за з`ясованих в судовому засіданні обставин, ОСОБА_4 , не використовувала умови воєнного стану для досягнення своїх протиправних цілей. При цьому, судом установлено, що учасниками процесу, і зокрема, стороною захисту кваліфікація вчиненого обвинуваченою дій та кваліфікуючі ознаки не оспорюються.

Частиною 2 статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно дост.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , в ході розгляду справи суд вважає - щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено. Водночас, вирішуючи питання про вид покарання судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, вказані пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинене нею кримінальне правопорушення покарання, із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленій у санкцій статті у вигляді позбавлення волі.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, неодноразово викладеною в судових рішеннях (зокрема, у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 744/884/17, провадження № 51-8413км18).

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

За змістом ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Крім того стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення.

З урахуванням обставин справи і даних про особу винного, усвідомлення ним протиправності своєї злочинної поведінки та наміру в подальшому суворо дотримуватись закону, оцінюючи зазначені обставини в сукупності, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження нових нею злочинів, призначити покарання за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, із застосуванням і ст.ст.75,76 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачена виховувалася у багатодітній родині; раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності; на обліку в лікаря нарколога Чернівецького обласного наркологічного диспансеру не перебуває, має постійне зареєстроване місце проживання, за яким характеризується позитивно, самостійно виховує двох неповнолітніх дітей; працює, винаймає житло, в останнє до лікаря психіатра зверталася в 1995 року, фактично на обліку в Чернівецькій психіатричній лікарні не перебуває (а.с. 82-97 кп.пр.). Згідно висновку судово психіатричного експерта № 44 від 03.01.2024 року, ОСОБА_4 ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, в нього є ознаки психічного розладу у формі розумової відсталості; за своїм психічним станом, ОСОБА_4 здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.кр.пр. 130,131). Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої, тяжкі наслідки не наступили. Цивільного позову, потерпілою не заявлено. Викрадені речі, а саме, мобільний телефон, марки «Samsung», модель «Galaxy А12», червоного кольору, об`ємом пам`яті 4/64 GB у чохлі зеленого кольору, повернуто потерпілій, до прийняття судом рішення.

На думку суду, саме таке покарання, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нового злочину.

У порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати, в розмірі 1135 (тисячу сто тридцять п`ять) грн. 92 коп. за проведення товарознавчої експертизи за №СЕ-19/126-23/11383-ТВ від 28.12.2023р. підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави, відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили слід залишити обраним у виді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 100,, 124, 325, 349 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і за його вчинення, із застосуванням ст.69 КК України, призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від призначеного їй основного покарання, з випробуванням, іспитовим строком на два роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши ОСОБА_4 , протягом дворічного іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та місця роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно ч.2 ст.124 КПК України, стягнути із засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1135 (тисячу сто тридцять п`ять) грн. 92 коп. за проведення товарознавчої експертизи за №СЕ-19/126-23/11383-ТВ від 28.12.2023р.

Згідно вимог ст. 100 КПК України, речові докази, зокрема: - за постановою слідчого від 28.12. 2023 року - DVD R з відеофайлами (а.с.64,65 кр.п.) залишити в матеріалах справи; - за постановою слідчого від 28.12. 2023 року (а.с.80,81 кр.пр.) мобільний телефон, марки «Samsung», модель «Galaxy А12», червоного кольору, об`ємом пам`яті 4/64 GB у чохлі зеленого кольору, переданий на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6 - повернути останній за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376 КПК України.

Вирок підписано в нарадчій кімнаті 19.02.2024 року.

Суддя ОСОБА_7