Справа № 309/3281/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/673/22, за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 та першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 24.10.2022.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Н. Студене Міжгірського району Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одружений, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючий, несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 07 (сім) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 08 (вісім) років;

- за ч. 3 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 28.07.2021.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами ухвалено обчислювати з моменту відбуття основного покарання у виді позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 78271 (сімдесят вісім тисяч двісті сімдесят одну) грн та моральну шкоду в сумі 100000 (сто тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 в інтересах малолітніх ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шкоду завдану внаслідок втрати годувальника в розмірі по 2000 (дві тисячі) грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 27.07.2021.

-2-

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи від 26.08.2021 за № СЕ-19/107-21/6581-ІТ у розмірі 1372,96 грн та на проведення інженерно-транспортної експертизи від 26.08.2021 за № СЕ-19/107-21/7076-ІТ у розмірі 858,10 грн.

Скасовано арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 29.09.2021 на автомобіль «Опель Астра» реєстраційний номер НОМЕР_1 , користувачем якого є ОСОБА_6 .

Речові докази: автомобіль ««Опель Астра» реєстраційний номер НОМЕР_1 , користувачем якого є ОСОБА_6 , що знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Хустського ГУ НП України в Закарпатській області - повернуто власнику; автомобіль «Mercedes GL 450» реєстраційний номер НОМЕР_2 , користувачем якого був ОСОБА_14 і який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_10 - залишено останньому; DVD диск із записом події ДТП , яка мала місце 27.07.2021, - залишено при матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за таких обставин.

ОСОБА_6 27.07.2021 приблизно о 23 год 30 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Опель Астра» чеської реєстрації НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній в с. Іза Хустського району в напрямку центру с. Іза, біля будинку № 93, не дотримуючись вимог пунктів 1.5, 2.3 п «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, побачивши стоячий з включеними світлами аварійних покажчиків автомобіль марки «Mercedes GL 450» чеської реєстрації НОМЕР_3 , належний ОСОБА_14 , який знаходився біля правого узбіччя по ходу його руху, зачепив на своїй смузі руху вказаний автомобіль, при цьому своєчасно не застосував гальмування, для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, в момент виникнення небезпеки для руху, продовжив рух, внаслідок чого виїхав на узбіччя дороги, де здійснив наїзд на ОСОБА_14 та ОСОБА_11 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події ОСОБА_14 , згідно судово-медичної експертизи № 97/х від 26.08.2021 отримав тілесні ушкодження у вигляді: крововилив під м`яку мозкову оболонку, перелом ребер- справа- 2,3,4,5,6,7 по середньо-ключичній лінії 6, 7, 8, 9 по лопаточній лінії з крововиливами в навколишні м`які тканини, непрямі за своїм характером, перелом хребта на рівні 8 грудного хребця з повним розривом спинного мозку та крововиливами в навколишні м`які тканини, розриви правої та лівої легенів , розрив правої долі печінки, перелом кісток правого та лівого стегон, перелом правої ключиці, садна правої лобно-скроневої ділянки, спинки носа, лівої щоки з переходом на підборіддя, чола зліва, верхньої третини лівого плеча по зовнішній поверхні, верхньої третини лівого передпліччя по зовнішній поверхні, верхньої третини правого плеча по зовнішній поверхні, грудної клітки справа, передньої черевної стінки зліва нижньої третини лівого стегна по передній поверхні, нижньої третини лівої гомілки по передній поверхні, рани чола зліва, передньої черевної стінки дещо справа, середньої третини правого стегна по передньо-внутрішній поверхні.

Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини облицювання автомобіля, що діяли по механізму удару з послідуючим падінням, ударянням та ковзанням тіла по твердих підлеглих покривах дороги під час дорожньо-транспортної пригоди, є прижиттєвими і вкладаються у час події, яка мала місце 27.07.2021.

Тілесні ушкодження у вигляді крововилив під м`яку мозкову оболонку, перелом ребер- справа-2, 3, 4, 5, 6, 7 по середньо-ключичній лінії 6, 7, 8, 9 по лопаточній лінії з

-3-

крововиливами в навколишні м`які тканини, непрямі за своїм характером, перелом хребта на рівні 8 грудного хребця з повним розривом спинного мозку та крововиливами в навколишні м`які тканини, згідно пункту 2.1.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, і вкладаються у час події, яка мала місце 27.07.2021.

Крім того, 27.07.2021 ОСОБА_6 приблизно о 23 год 30 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Опель Астра» чеської реєстрації НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній в с. Іза Хустського району в напрямку центру с. Іза, біля будинку № 93, не дотримуючись вимог пунктів п. 1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.3, 1.5 Правил дорожнього руху України, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, побачивши стоячий з включеними світлами аварійних покажчиків автомобіль марки «Mercedes GL 450» чеської реєстрації НОМЕР_3 належний ОСОБА_14 , який знаходився біля правого узбіччя по ходу його руху, зачепив на своїй смузі руху вказаний автомобіль, при цьому своєчасно не застосував гальмування, для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, в момент виникнення небезпеки для руху, продовжив рух, внаслідок чого виїхав на узбіччя дороги, де здійснив наїзд на ОСОБА_14 та ОСОБА_11 .

При цьому, ОСОБА_11 згідно судово-медичної експертизи № 102/х від 16.08.2021 отримала тілесні ушкодження у вигляді: ушиті рани лівої вушної раковини, голови в тім`яний ділянці зліва, садно лівого ліктьового суглобу, політравма, відкритий багатоуламковий перелом ДМЕ правої плечової кістки, відкритий уламковий внутрісуглобовий перелом ліктьового відростка справа, множинні переломи таза, струс головного мозку, забійні рани голови, лівої вушної раковини, правої кисті, заочеревинна гематома зліва.

Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок удару виступаючими частинами облицювання автомобіля, з послідуючим падінням, ударянням та ковзанням тіла по твердих підлеглих покривах дороги під час ДТП, і вкладаються у час події, яка мала місце 27.07.2021.

Тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового перелому ДМЕ правої плечової кістки, є небезпечним для життя і по цій ознаці, згідно пункту 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 проситьвироку суду скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2, 3 ст. 286-1 КК України закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що висновок судово-токсикологічної експертизи № 1650 від 13.08.2021 є недопустимим, оскільки відсутні, у відповідності до вимог ст. 241, 245 КПК України, постанова прокурора про призначення експертизи та про відібрання зразків. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , були внесені 28.07.2021 о 03 год 39 хв, а відібрання взірців крові у ОСОБА_6 було здійснено о 00 год 15 хв, тому для направлення на експертне дослідження зразка крові з медичного закладу після його відібрання, слідчий повинен був отримати ухвалу слідчого судді про надання тимчасового доступу і належним чином залучити до кримінального провадження у спосіб, передбачений КПК України. Вказаний зразок крові мав значення речового доказу, оскільки в подальшому досліджувався судово-медичною експертизою, за результатами проведення якої складений висновок № 1650 від 13.08.2021, яким обґрунтовується твердження сторони

-4-

обвинувачення про нібито перебування ОСОБА_6 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в стані алкогольного сп`яніння. Також, під час судового засідання не надані докази, які підтверджують факт та обставини відібрання у обвинуваченого зразка крові та її опечатування. Із висновку експерта вбачається, що спосіб упакування зразка крові, наданого експертові, виконаний з порушення вимог Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», узгодженими 18.01.2011 Департаментом розвитку медичної допомоги МОЗ України (надалі-Порядок), однак суд першої інстанції до уваги цю обставину не прийняв, зокрема, на етикетці неправильно зазначено по батькові ОСОБА_6 , не міститься підпису ОСОБА_6 , перехрестя не скріплене печаткою закладу, натомість згадується про відтиск печатки лікаря «Таков Денис Васильев» без ознак, за якими його можна ідентифікувати, етикетка довкола не закріплена прозорою клейкою стрічною (скотчем). На її думку, такий спосіб упакування не забезпечував неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронності відібраного зразка. Тому з достовірністю стверджувати, що на експертизу слідчим направлено взірці крові саме ОСОБА_6 неможливо. Крім того, в матеріалах досудового розслідування відсутні відомості про кількість відібраних зразків, а на експертизу направлено два флакони зі зразками крові, хоча один контрольний зразок повинен зберігатися в закладі охорони здоров`я, що регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015. Також вказує на відсутність відомостей про процесуальне джерело отримання зразка крові, який досліджувався експертизою і такі відомості стороні захисту не відкривались, що свідчить про недопустимість як доказу висновку експерта № 1650 від 13.08.2021. Вважає, що стороною обвинувачення не надано жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_6 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також судом не перевірено ту обставину, що автомобіль, яким керував ОСОБА_6 був не «Opel Astra», а «Opel Vectra», тому всі зібрані стороною обвинувачення докази, в тому числі висновки експертиз, в яких неправильно вказано модель автомобіля є неналежними доказами.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_6 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а також смерть потерпілого, просить вирок суду від 24.10.2022 змінити в частині кваліфікації дій ОСОБА_6 , шляхом виключення з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання суду на необхідність окремої кваліфікації діянь ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286-1 КК України та застосування положень ст. 70 цього ж Кодексу. Просить вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 286-1 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, а в решті вирок суду залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги прокурора вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив одне кримінальне правопорушення - керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а потерпілий ОСОБА_14 помер, тому його дії охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України і додаткової кваліфікації ще й за ч. 2 ст. 286-1 КК України не потребують.

-5-

Судове провадження розглядається за відсутності потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх представника-адвоката ОСОБА_15 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги поданої в інтересах обвинуваченого апеляційної скарги та не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечила проти апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, що стосується обставин дорожньо-транспортної пригоди визнав повністю та показав, що керуючи автомобілем «Опель Астра» чеської реєстрації НОМЕР_1 , рухався з м. Хуст в с. Іза з дозволеною швидкістю руху. Проїжджаючи в центрі с. Іза, йому стало погано, внаслідок чого він втратив керування автомобілем, і що відбувалося далі не пам`ятає, оскільки до себе прийшов лише у лікарні. Разом з тим, ОСОБА_6 заперечив те, що він керував транспортним засобом та вчинив дорожньо-транспортну пригоду в стані сильного алкогольного сп`яніння, який вказаний у висновку експерта, оскільки алкоголь він вживав лише 25.07.2021.

Незалежно від вказаного, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю суб`єктивних та об`єктивних доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст. 23 КПК України безпосередньо в ході судового розгляду судом першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_10 показала, що ввечері 27.07.2021 її зять ОСОБА_14 та донька ОСОБА_11 , разом з дітьми планували виїхати в Чехію. Вона їх провела до воріт

-6-

та попрощалася. Через деякий час до неї прибігли односельчани, які повідомили, що доньку та зятя в центрі збила машина. Коли вона прибігла в центр села, то побачила ОСОБА_11 , яка лежала під парканом, а також ОСОБА_14 , який також лежав на землі. Також вона бачила і ОСОБА_6 , який теж лежав на землі біля своєї машини, намагався встати, щось говорив, однак що саме вона не чула. По його поведінці вона зрозуміла, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час приїхала швидка, яка забрала ОСОБА_11 у лікарню.

Показаннями потерпілої ОСОБА_11 стверджується те, що ввечері 27.07.2021 вона з ОСОБА_14 та дітьми вирішили поїхати в Чехію, попрощавшись з рідними, вони з ОСОБА_14 сіли в автомобіль і поїхали. В центрі с. Іза вони з чоловіком вирішили зупинитись біля своїх кумів, щоб попрощатись з ними також. Її чоловік зупинив автомобіль біля воріт, де проживають куми, включив аварійну світлову сигналізацію, після чого вони вийшли з автомобіля та підійшли до воріт. Розмовляючи з ОСОБА_16 , вона побачила світло фар автомобіля, який на них їхав з великою швидкістю, після чого вона втратила свідомість і прийшла до себе лише у лікарні.

Свідок ОСОБА_16 суду ствердила, що ввечері 27.07.2021 вона знаходилась вдома. Їй зателефонувала ОСОБА_11 , яка попросила вийти її на вулицю. На вулицю вийшла вона та її тато. Будучи на вулиці вони розмовляли з ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . Однієї миті вона побачила світло фар автомобіля та, що на них на великій швидкості рухається автомобіль. Після чого тато схопив її за руку і відтяг в сторону, а вона, в свою чергу, схопила і потягла ОСОБА_11 , однак даний автомобіль зачепив і ОСОБА_11 . Вона бачила, як ОСОБА_11 лежить на землі. Також вона бачила ОСОБА_14 , який лежав на землі на відстані 10-15 м від неї. Через деякий час приїхала швидка допомога, яка відвезла їх усіх у лікарню. У лікарні вона бачила також і ОСОБА_6 , по поведінці якого вона зрозуміла, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

З показань свідка ОСОБА_17 слідує, що ОСОБА_14 є її сином. Того дня вона перебувала у Чехії, і їй зателефонували, що її сина на смерть збила машина. Наступного дня вона приїхала додому. Про обставини події їй нічого не відомо.

Крім показань потерпілих й свідків, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення також підтверджується сукупністю об`єктивних доказів, а саме: протоколом огляду та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди з фото таблицею, які містять графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, відомості про пошкодження автомобілів.

Оглянутим відеозаписом з камери відеонагляду, яка розміщена на приміщенні магазину та яка частково охоплює вул. Центральна в с. Іза Хустського району, встановлено, що 27.07.2021 о 22:28:38 автомобіль марки «Мерседес» стоїть на протилежній стороні вулиці від магазину з включеними світлами фар та мигаючими світлами аварійної зупинки. В цей час біля лівої передньої сторони даного автомобіля на великій швидкості їде інший автомобіль і рухається прямо.

Висновком експерта № 97/х від 26.08.2021, стверджується, що у ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження, у вигляді крововиливу під м`яку мозкову оболонку, перелом ребер - справа - 2, 3, 4, 5, 6, 7 по середньо-ключичній лінії 6, 7, 8, 9 по лопаточній лінії з крововиливами в навколишні м`які тканини, непрямі за своїм характером, перелом хребта на рівні 8 грудного хребця з повним розривом спинного мозку та крововиливами в навколишні м`які тканини, розриви правої та лівої легенів, розрив правої долі печінки, перелом кісток правого та лівого стегон,

-7-

перелом правої ключиці, садна правої лобно-скроневої ділянки, спинки носа, лівої щоки з переходом на підборіддя, чола зліва, верхньої третини лівого плеча по зовнішній поверхні, верхньої третини лівого передпліччя по зовнішній поверхні, верхньої третини правого плеча по зовнішній поверхні, грудної клітки справа, передньої черевної стінки зліва нижньої третини лівого стегна по передній поверхні, нижньої третини лівої гомілки по передній поверхні, рани чола зліва, передньої черевної стінки дещо справа, середньої третини правого стегна по передньо-внутрішній поверхні. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини облицювання автомобіля, що діяли по механізму удару з послідуючим падінням, ударянням та ковзанням тіла по твердих підлеглих покривах дороги під час дорожньо-транспортної пригоди, є прижиттєвими і вкладаються у час події, яка мала місце 27.07.2021. Тілесні ушкодження у вигляді крововилив під м`яку мозкову оболонку, перелом ребер - справа - 2, 3, 4, 5, 6, 7 по середньо-ключичній лінії 6, 7, 8, 9 по лопаточній лінії з крововиливами в навколишні м`які тканини, непрямі за своїм характером, перелом хребта на рівні 8 грудного хребця з повним розривом спинного мозку та крововиливами в навколишні м`які тканини, згідно пункту 2.1.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті, і вкладаються у час події, яка мала місце 27.07.2021.

Висновком експерта № 102/х від 16.08.2021, підтверджується, що у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ушитої рани лівої вушної раковини, голови в тім`яний ділянці зліва, садно лівого ліктьового суглобу, політравма, відкритий багатоуламковий перелом ДМЕ правої плечової кістки, відкритий уламковий внутрісуглобовий перелом ліктьового відростка справа, множинні переломи таза, струс головного мозку, забійні рани голови, лівої вушної раковини, правої кисті, заочеревинна гематома зліва. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок удару виступаючими частинами облицювання автомобіля, з послідуючим падінням, ударянням та ковзанням тіла по твердих підлеглих покривах дороги під час дорожньо-транспортної пригоди і вкладаються у час події, яка мала місце 27.07.2021. Тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового перелому ДМЕ правої плечової кістки, є небезпечним для життя і по цій ознаці, згідно пункту 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Висновком експерта № 101/х від 05.08.2021 стверджується, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які в комплексі мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Також, згідно даного висновку експерта «Хворий неадекватний, запах алкоголю з ротової порожнини. На ногах не тримається. Мова спутана, не зрозуміла».

Висновком експерта № 1650 від 13.08.2021 підтверджується, що в результаті проведеної судово-токсикологічної експертизи крові з вени ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в концентрації - 2,83 проміле, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

Висновком інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/107-21/6581-ІТ від 26.08.2021 стверджується, що на момент експертного огляду робоча гальмова система досліджуваного автомобіля марки «Ореl» моделі «Astra» чеської реєстрації н. з. НОМЕР_4 знаходилась у непрацездатному стані та не могла виконувати функції передбачені конструкцією, вимогам на експлуатацію Правил дорожнього руху України не відповідає. На момент експертного огляду система рульового керування досліджуваного автомобіля марки «Ореl» моделі «Astra» чеської реєстрації н. з. НОМЕР_4 знаходилась у непрацездатному стані, вимогам на експлуатацію Правил дорожнього руху України не відповідає. На момент експертного огляду система освітлення та світлової сигналізації

-8-

автомобіля марки «Ореl» моделі «Astra» чеської реєстрації н. з. НОМЕР_4 знаходилась у непрацездатному стані через вище вказані пошкодження, вимогам на експлуатацію Правил дорожнього руху України не відповідає. Зіставляючи загальні пошкодження автомобіля марки «Ореl» моделі «Astra» чеської реєстрації н. з. НОМЕР_4 , виявлені при його огляді, з пошкодженнями гальмової системи, системи рульового управління, а також з пошкодженнями системи освітлення та світлової сигналізації, а також ходової частини, експертиза приходить до висновку, що оскільки вони знаходяться у зонах найбільших пошкоджень (аварійних зонах), не характерні для нормальних умов експлуатації (носять аварійний не експлуатаційний характер), та могли утворитись унаслідок дії на системи значних одномоментних надмірних навантажень ударного характеру (зіткнення транспортного засобу з перешкодою), то це дозволяє зробити висновок про те, що вони були утворені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Також, висновком інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/107-21/7076-ІТ від 26.08.2021 підтверджено, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки OPEL ASTRA р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 2.3 (б), 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля марки OPEL ASTRA р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п. 2.3(б), 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, недотримання яких з технічної точки зору, у своїй сукупності є у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Наведені вище і досліджені судом першої інстанції докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення злочину) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо апеляційних вимог захисника, стосовно безпідставності визнання, в тому числі висновків інженерно-транспортної експертиз від 26.08.2021 належними доказами, оскільки в них неправильно вказано модель автомобіля, колегія суддів зазначає наступне.

Висновок експертизи зроблений спеціалістом в області автотехніки, він попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, у висновку викладені всі дані, які надані експерту для проведення дослідження.

Отже підстав вважати висновок експерта неналежним доказом немає, а неправильне зазначення в ньому моделі транспортного засобу - об`єкта дослідження, не впливає на встановлені судом обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.07.2021, які до того ж стороною захисту не оспорюються.

Більш того, згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак останніми такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Доводи сторони захисту про недоведеність факту керування ОСОБА_6 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на порушення порядку відібрання відповідних зразків крові обвинуваченого, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновком експерта № 1650 від 13.08.2021 встановлено, що в результаті проведеної судово-токсикологічної експертизи крові з вени ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в концентрації - 2,83 проміле, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

-9-

Доводи захисника про недопустимість вказаного висновку з огляду на відсутність постанови прокурора про відібрання зразків, також не приймаються до уваги, оскільки обвинувачений був освідуваний після дорожньо-транспортної пригоди та в нього відбиралася кров, вказаний висновок є доказом знаходження обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, а сам факт такого сп`яніння підтверджується сукупністю інших доказів у справі, зокрема показаннями свідків, а також висновком експерта № 101/х від 05.08.2021 з якого вбачається, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які в комплексі мають ознаки легких тілесних ушкоджень, а також те, що «Хворий неадекватний, запах алкоголю з ротової порожнини. На ногах не тримається. Мова спутана, не зрозуміла».

Крім того, посилання захисника про те, що стан сп`яніння обвинуваченого не підтверджується доказами, оскільки при складанні висновку допущено порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015, колегія суддів також вважає помилковим, оскільки такий нормативно-правовий акт не регулює питання доказування у кримінальному провадженні та не виключає можливість встановлення судом факту перебування особи у момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.12.2019 (справа № 571/1436/15-к), де зазначено, що нормативні акти щодо виявлення ознак сп`яніння прийняті відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». Отже, ці нормативно-правові акти не регулюють питання доказування в кримінальному провадженні та не виключають можливість встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду.

Крім того, норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень ст. 84, 92, 94 КПК. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своєму рішенні від 11.02.2020 у справі № 643/20474/15.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 100 КПК України, речові докази, за винятком документів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, повинні бути належним чином упаковані та опечатані. Спосіб упаковки повинен забезпечувати неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронність вилучених (отриманих) речових доказів від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення.

До передачі зразка крові стороні обвинувачення дії медичних працівників при відборі крові регулюються методичними рекомендаціями «Порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», узгодженими 18.01.2011 Департаментом розвитку медичної допомоги МОЗ України (надалі-Порядок). Відповідно до вказаного Порядку, для маркірування флаконів готують дві етикетки. Одну для флакона зі зразком для аналізу,

-10-

другу - для флакона із контрольним зразком. На кожний флакон поверх кришки зверху донизу за допомогою клею ПВА вклеюються навхрест стрічки паперу шириною з діаметр кришки, кінці яких вклеюються етикеткою із зазначенням: виду біологічного матеріалу: номера проби за реєстраційним журналом; дати і часу відбору проби; прізвища, імені, по-батькові та підпису медичного працівника, який підготував пробу: прізвища, імені, по-батькові та підпису особи, чий зразок біологічного матеріалу було відібрано. Перехрестя скріплюють печаткою. (Підписи ставлять на приклеєну на флакон етикетку. При відмові особи, яку обстежують, поставити підпис, необхідно про це зробити відмітку у журналі реєстрації відбору зразків біологічного матеріалу). Етикетку довкола закріплюють прозорою клейкою стрічкою (скотчем).

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що спосіб упакування зразка крові, наданого експертові, був виконаний з вимогами Порядку, при цьому іншого апеляційним судом не встановлено.

Дослідженими доказами встановлено, що спосіб упакування флаконів забезпечував неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронності відібраного зразка.

Висновок експерта зроблений висококваліфікованими експертами, належним чином аргументований, ґрунтується на ретельному дослідженні, зроблений на підставі діючого законодавства, містить відповіді на усі поставлені питання, висновок обґрунтований дослідницькою частиною, фактичні дані, викладені у висновку, відносяться до кримінального провадження і мають доказове значення.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції даний висновок експерта обґрунтовано покладено в основу прийнятого рішення. Підстав недовіряти висновку судово-токсикологічної експертизи № 1650 від 13.08.2021 немає, у зв`язку з чим доводи захисника в цій частині є переконливими і такі відхиляються.

Порушень положень § 5 глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та колегією суддів не встановлено.

Разом з тим, згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак останніми такі відомості суду надані не були та під час апеляційного розгляду не встановлені.

Що стосується доводів про те, що зразки крові було надано з порушенням вимог ст. 241 та 245 КПК України, то колегія суддів, у даному випадку, не вважає це істотним порушенням, оскільки вказане жодним чином не спростовує самого факту знаходження обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння та звертає увагу на те, що для отримання зразків для проведення експертизи в порядку, передбаченому ст. 245 КПК України, у слідчого не має, оскільки положеннями 1.8. Інструкції передбачено, що у разі дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у вищезазначених закладах охорони здоров`я, що й було виконано.

З правової позиції, яка відображена у постанові Верховного Суду в справі №754/17019/17 вбачається, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 статті 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

-11-

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Він означає, що в достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

Підґрунтям стандарту «поза розумним сумнівом» є фундаментальна цінність суспільства - гірше осудити невинного, ніж дозволити винному уникнути покарання; відповідно суспільство, яке цінує добре ім`я і свободу кожного, не повинно засуджувати людину, коли є розумні сумніви в її винуватості.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що досліджені під час судового розгляду докази судом першої інстанції обґрунтовано визнано належними і допустимими, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, та у їх відношенні безпосередньо порушень вимог ст. 87, 99 КПК України не встановлено та сторонами не доведено. Наявні в матеріалах кримінального провадження докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому немає об`єктивних підстав їм недовіряти.

У зв`язку з чим, доводи захисника щодо відсутності стану сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_6 , за своєю суттю є такими, що прямо суперечать установленим судом першої інстанції обставинам, зокрема спростовуються висновком експерта № 101/х від 05.08.2021, висновком експерта № 1650 від 12.08.2021, а також показаннями потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_16 .

При цьому, під час дослідження матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_16 , з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно його перебування в стані алкогольного сп`яніння, а тому судом показання вказаних свідків обгрунтовано визнано правдивими та такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

До того ж підстав не довіряти показанням потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_16 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а під час апеляційного розгляду обвинуваченим та його захисником не наведено доводів, які б давали колегії суддів підстави вважати, що вказані свідки давали показання у суді першої інстанції з метою обмови обвинуваченого ОСОБА_6 щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

На переконання колегії суддів, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

-12-

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягало у відсутності необхідності окремої кваліфікації діянь ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286-1 КК України та застосування положень ст. 70 цього ж Кодексу з огляду на таке.

Диспозиція частини 1 статті 286-1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження; у ч. 2, 3 і 4 цієї статті відповідальність настає за умови вчинення тих самих діянь у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому відповідно тяжке тілесне ушкодження, його смерть чи загибелі кількох осіб.

За усталеною судовою практикою, відображенням якої є рекомендації, викладені у пункті 6 постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», порушення особою правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, яке спричинило наслідки, передбачені різними частинами ст. 286 КК, слід кваліфікувати як один злочин за тією частиною цієї статті, яка передбачає більш тяжкі наслідки. При цьому у вироку необхідно зазначати всі кваліфікуючі ознаки злочину.

Якщо ж наслідки, зазначенні у різних частинах ст. 286 КК спричинені двома або більше порушеннями, винна особа має нести відповідальність за сукупністю злочинів, передбачених цими нормами.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, при встановлені вказаних обставин суд кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2, 3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження а також смерть потерпілого. Разом з тим, судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив одне кримінальне правопорушення - керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а потерпілий ОСОБА_14 помер, відтак його діяння повинні охоплюватись складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яка передбачає найбільш тяжкий вид ушкодження.

Отже, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про окрему кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286-1 КК України, що вважається неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що зайва кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286-1 КК України не впливає на вид й міру призначеного йому покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Суд призначає покарання у межах, встановлених в санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

-13-

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286-1 КК України призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даних, що характеризують його особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував характер та підвищену ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини, відомості про особу обвинуваченого, який не судимий, непрацює, має на утриманні двох дітей, посередньо характеризується, зловживає алкогольними напоями, має постійне місце проживання, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставини, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення й перевиховання обвинуваченого можливе лише шляхом ізоляції його від суспільства.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки судом першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_6 дотримано вимоги ст. 50, 65 КК України та призначено покарання, як основне, так і додаткове, яке на думку апеляційного суду, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також співмірним вчиненому протиправному діянню, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 як основне, так і додаткове покарання є необхідним для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, яке ніким з учасників кримінального провадження не заперечується.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого до висновку, що такий в частині стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення та стягнув з обвинуваченого ОСОБА_18 на користь потерпілої моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Також, суд першої інстанції, визначаючи розмір грошового відшкодування з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_11 моральної шкоди, в повній мірі врахував глибину та характер пережитих нею душевних страждань, пов`язаних з протиправними діями обвинуваченого, істотністю вимушених змін у її житті у зв`язку зі смертю чоловіка, яка до того ж зазнала тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, наслідки, що наступили, каліцтво, значне погіршення здоров`я, задовольнив частково заявлені позовні вимоги та стягнув суму морального відшкодування в розмірі 500000 грн. Окрім того, судом на підставі ст. 1200 ЦК України правомірно прийнято рішення про задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 і в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_18 по 2000 грн щомісячно на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , починаючи з 27.07.2021 і до досягнення ними повноліття.

-14-

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується й колегія суддів та вважає, що розмір відшкодування матеріальних витрат на утримання дітей, а також розмір стягнутої моральної шкоди з ОСОБА_6 на користь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , узгоджується з вимогами розумності і справедливості та відповідає характеру правопорушення і глибині душевних страждань потерпілих, що також ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Однак, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_6 за вчинені кримінальні правопорушення підлягають кваліфікації лише за ч. 3 ст. 286-1 КК України, а тому вирок суду в цій частині, в порядку ст. 408 КПК України, підлягає зміні, шляхом виключення з його мотивувальної та резолютивної частини посилання суду на окрему кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286-1 КК України та застосування положень ст. 70 цього Кодексу.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 413, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 24.10.2022 щодо ОСОБА_19 ,- змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на окрему кваліфікацію дій ОСОБА_19 за ч. 2 ст. 286-1 КК України та застосування положень ст. 70 цього Кодексу.

Вважати ОСОБА_19 засудженим за ч. 3 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

У решті вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 24.10.2022 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді