Провадження №: 1-кп/336/899/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20 грудня 2023 р. Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою обвинуваченогоу скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

У судовому засіданні 20.12.2023 року прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час продовження строку тримання під вартою не змінилися, тому підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу немає.

Щодо наявних ризиків, вказав про вплив на свідків, потерпілого, переховування від органів досудового розслідування або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення. На думку прокурора, наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання посилаючись на те, що він має намір вступити до лав ЗСУ.

Захисник ОСОБА_4 підтримав таку позицію обвинуваченого та просив у задоволенні клопотання прокурору відмовити, і обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно обвинувального акта, 27.02.2023 року приблизно о 03:00 год. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 знаходився в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_1 .

В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, з метою реалізації якого ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись в приміщенні кухні приблизно о 03:05 год. наніс не менше одного удару кулаком правої руки в ділянку тулуба ОСОБА_7 , тим самим спричинивши останній закриту тупу травму тулуба з ушкодженням верхнього полюсу селезінки, що призвело до масивної кровотечі з крововиливом у черевну порожнину об`ємом 2000 мл., в наслідок якою настала смерть ОСОБА_7 .

Так, суд не вирішуючи наперед питання доведеності винуватості обвинуваченого, враховує обґрунтованість обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину, який є відповідно до ст. 12 КК України тяжким злочином, за формою вини є умисним, при доведенні вини за злочин передбачений ч. 2 ст. 121 КК України обвинуваченому загрожує покарання до 10 років позбавлення волі.

Також суд враховує не лише тяжкість правопорушення, але й наявну інформацію про особу обвинуваченого, вік обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

При розв`язанні клопотання прокурора, судом окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставини, у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 є тяжкість злочину, який інкримінуються обвинуваченому та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, а також форма вини і об`єкт посягання, відсутність міцних соціальних зв`язків, і саме наведені вище обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, в змозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме ризиків переховування від суду, впливання на свідків та потерпілого, які ще не допитані судом, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Реальним на даний момент є ризик переховування від суду, оскільки розуміючи яке покарання йому загрожує у разі доведення вини, ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, що унеможливить розгляд провадження та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст. 2 КПК України. Окрім того, місто Запоріжжя є прифронтовим містом, біль частина Запорізької області є окупованою територією, ОСОБА_5 , не перебуваючи під вартою, з метою уникнення покарання, може перейти на окуповану територію області, що у подальшому унеможливить розгляд справи.

Разом із тим, під час розгляду клопотання, стороною захисту не висловлено, а тому судом не здобуто інформації про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, які б переважили вищезазначені ризики та могли гарантувати бездоганну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також судом не здобуто інформації, яка б категорично виключала можливість перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Під час розгляду справи, судом продовжено запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком до 01.01.2024 року.

За таких обставин, суд вважає необхідним продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України,при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Водночас, за змістом п.2 ч.4 цієї ж статті, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вже тривалий час перебуває під вартою, висловлює бажання вступити до лав ЗСУ, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів, що відповідає вимогам п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд враховує положення ч.4 ст.182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, відпало бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене та керуючись статтями 177, 182,183, 314-316 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 18 лютого 2024 року включно.

Строк дії ухвали до 18 лютого 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_5 , заставу у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520,00 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області, , рахунок отримувача, Банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача (IBAN) UA0001205

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі протягом строку її дії.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Запоріжжя, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1