Справа № 939/1868/23
УХВАЛА

Іменем України

13 грудня 2023 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000614 від 06 липня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Семидуби Дубенського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, у порушення ст. ст. 41, 92 Конституції України, ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 06 липня 2023 року близько 14 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_6 , та рухаючись проїзною частиною автодороги Т 1019 сполученням «Бородянка-Феневичі» 15 км+200 м, поблизу с Шибене в Бучанському районі Київської області зі сторони с Берестянка в бік с Шибене, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», «д», 2.9 «а», 12.1 Правил дорожнього руху, діючи необережно, рухаючись по горизонтальній ділянці проїзної частини з заокругленням дороги ліворуч, недотримуючись безпечної швидкості руху здійснив виїзд за межі проїзної частини, де відбулося перекидання автомобіля, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м Києва від 08 липня 2023 року стосовно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 вересня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 26 жовтня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 грудня 2023 року включно.

13 грудня 2023 року до суду надійшло клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого безальтернативно передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років і, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вислухавши думки захисника адвоката ОСОБА_5 яка проти клопотання прокурора заперечувала і вважала, що відсутні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, який визнав себе винуватим, позитивно характеризується, має нагороди, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, то йому доцільно обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, у виді особистого зобов`язання; думку обвинуваченого ОСОБА_4 , який підтримав позицію захисника і запевнив, що від суду не переховуватиметься, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Суд вважає, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність ризиків, що він, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, оскільки не забезпечить запобігання цьому ризику, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в межах 60 днів.

Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 до 12 лютого 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії ухвали суду.

Головуючий-суддяОСОБА_7