УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30.10.2023 року до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, на вилучене майно під час обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти купюрами номіналом 200 польських злотих в кількості 1 шт.; грошові кошти купюрою номіналом 100 доларів США в кількості 40 шт.; грошові кошти купюрами номіналом 50 гривень в кількості 20 шт., грошові кошти купюрами номіналом 200 гривень в кількості 146 шт., грошові кошти купюрами номіналом 500 гривень в кількості 32 шт., грошові кошти купюрами номіналом 1000 гривень в кількості 3 шт.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 02.01.2023 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 26.10.2023 проведено обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва № 761/37963/23 від 17.10.2023, серед іншого виявлено та вилучено майно, яке належить подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 : грошові кошти купюрами номіналом 200 польських злотих в кількості 1 шт, що поміщено до спецпакету WAR1272141; грошові кошти купюрою номіналом 100 доларів США в кількості 40 шт, що поміщено до спецпакету WAR1272142; грошові кошти купюрами номіналом 50 гривень в кількості 20 шт, грошові кошти купюрами номіналом 200 гривень в кількості 146 шт, грошові кошти купюрами номіналом 500 гривень в кількості 32 шт, грошові кошти купюрами номіналом 1000 гривень в кількості 3 шт, що поміщені до спецпакету WAR1325867.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Наразі, згідно версії слідства вказані речі та матеріальні об`єкти набуті кримінально протиправним шляхом, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовими доказами та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів від 26.10.2023, вилучені в ході обшуку у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти визнано речовими доказами.

Накладення арешту на грошові кошти необхідно у зв`язку з збереженням їх як речових доказів з метою запобігання можливості їх приховування чи відчуження.

Крім того, є підстави вважати, що вилучені грошові кошти підлягатимуть спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин події вчиненого кримінального правопорушення та причетних осіб, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме уникненню особами, винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченої законом кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав наведених у ньому та просив задовольнити. Вказав, що вилучені грошові кошти є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Представник власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення клопотання, вказала, що вилучені грошові кошти не мають доказового значення в даному кримінальному провадженні, вони належать ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є сукупним доходом сім`ї, здобуті законним способом. Зауважила, що ухвала слідчого судді про обшук винесена в межах кримінального провадження за ч.3 ст. 190 КК України, яка не передбачає конфіскацію майна, тому арешт не може бути накладений з метою конфіскації майна.

Власник майна ОСОБА_4 підтримав доводи захисника.

Заслухавши клопотання прокурора, доводи представника власника майна, вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, додатково долучені в судовому засіданні документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора, та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 02.01.2023 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 26.10.2023 проведено обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва № 761/37963/23 від 17.10.2023, серед іншого виявлено та вилучено майно, яке належить подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 : грошові кошти купюрами номіналом 200 польських злотих в кількості 1 шт, що поміщено до спецпакету WAR1272141; грошові кошти купюрою номіналом 100 доларів США в кількості 40 шт, що поміщено до спецпакету WAR1272142; грошові кошти купюрами номіналом 50 гривень в кількості 20 шт, грошові кошти купюрами номіналом 200 гривень в кількості 146 шт, грошові кошти купюрами номіналом 500 гривень в кількості 32 шт, грошові кошти купюрами номіналом 1000 гривень в кількості 3 шт, що поміщені до спецпакету WAR1325867.

Постановою слідчого Шевченківського УП УГНП в м.Києві від 26.10.2023 вилучені грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Разом із цим на переконання слідчого судді у клопотанні належним чином не доведено той факт, що майно - грошові кошти, про арешт яких наполягає прокурор, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та мають значення речових доказів для кримінального провадження №0000001 від 02.01.2023 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, в якому на даний час жодній особі не повідомлено про підозру.

Також слідчий суддя звертає увагу на виключно формальний характер постанови слідчого від 26.10.2023 року, копія якої долучена до матеріалів клопотання, яка також не містить посилання на конкретні фактичні дані та критерії, визначені статтею 98 КПК України, яким нібито відповідають грошові кошти, вилучені під час обшуку.

Матеріали клопотання не містять будь-яких фактичних даних, які б підтверджували той факт, що тимчасово вилучене майно є доказом кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування.

Не містить клопотання прокурора і жодних доказів того, що такий обсяг втручання у власність ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виправдовує завдання кримінального провадження.

Крім того, в судовому засіданні представник власників майна надав підтвердження законності походження грошових коштів, в тому числі у зв`язку з отриманням сукупного доходу сім`ї, дані, що майно набуте кримінально протиправним шляхом, відсутні.

Враховуючи викладене, наявні в розпорядженні слідчого судді матеріали, свідчать про відсутність підстав для застосування арешту тимчасового вилученого майна як речових доказів, а також недоведеність прокурором факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Про підозру ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не повідомлені, тому з метою забезпечення конфіскації майна як можливого покарання арешт не може бути застосований. При цьому враховується, що дозвіл на обшук наданий в межах кримінального провадження за фактом ч.3 ст. 190 КК України, відомості за ознаками ч.1 ст. 209 КК України внесені до ЄРДР, після винесення ухвали слідчим суддею про обшук.

Практика ЄСПЛ визначає, що ст.1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (фізичної та юридичної) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів для захисту права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22 червня 2004 року).

Враховуючи наведене слідчий суддя не знаходить достатніх правових підстав для задоволення клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, а саме: на вилучене майно під час обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1