ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3526/23 Справа № 243/5257/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2023 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст.114-2 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Слов`янська Донецької області, громадянину України, раніше не судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 1 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2023 року обвинуваченому за ч. 2 ст. 114-2 КК України ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 1 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ставить питання про скасування вказаної ухвали місцевого суду та постановлення нової ухвали апеляційною інстанцією, якою просить клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 строком на 60 діб, задовольнити частково. Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 строком на 60 діб з можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Встановити розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави просить визначити в мінімальному розмірі передбаченому для даної категорії обвинувачення, з урахуванням п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник обвинуваченого вказує, що ухвала суду 1-ї інстанції є необґрунтованою та незаконною. Вказує, що відсутні докази існування вказаних в оскаржуваному рішенні суду ризиків. Звертає увагу суду на неспівмірність застосованого заходу висунутому обвинуваченню та особі обвинуваченого.

Заслухавши захисника обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу задовольнити, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, колегія суддів вважає наступне:

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2023 року було продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 01 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Суд першої інстанції встановив, що обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_8 кримінально протиправного діяння, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; особу обвинуваченого, з огляду на введений в Україні воєнний стан, що суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, суд прийшов до висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_8 , що не були спростовані стороною захисту.

Судом враховано положення ч. 8 ст. 176 КПК України, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 114-2 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тобто тримання під вартою. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не спроможне запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Суд 1-ї інстанції не вбачав підстав для визначення розміру застави обвинуваченому, оскільки застосування застави не відповідатиме тяжкості та характеру вчиненого злочину.

Відповідно до виділених матеріалів провадження, на розгляді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

З огляду на положення ч. 8 ст. 176 КПК України та введення воєнного стану в Україні, суд позбавлений можливості застосувати до військовослужбовця, який обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, інший запобіжний захід, окрім такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, навіть у випадку, якщо слідчий суддя, суд дійде висновку, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбаченні статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442.

З виділених матеріалів провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2023 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.10.2023 включно, без визначення розміру застави. В подальшому ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.10.2023 року строк дії запобіжного заходу було продовжено до 1 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що судом 1-ї інстанції правильно встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, санкція якого передбачає покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, що полягає у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану, п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно врахував, що обвинувачений також може перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, наявність яких також була обґрунтована в клопотанні прокурора, крім того, на їх існування вказує те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час воєнного стану, що вказує на високу суспільну небезпечність обвинуваченого, тому ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України мають місце.

Судом 1-ї інстанції обґрунтовано взято до уваги, що перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Незважаючи на відсутність судимостей у ОСОБА_8 , вказаний ризик може бути реалізований з високою вірогідністю у разі повернення обвинуваченого додому, де у вільному доступі він матиме можливість користуватись комп`ютерною технікою, мобільним телефоном, що може сприяти продовженню протиправної діяльності обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції, що є недоведеним заявлений прокурором ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Судом 1-ї інстанції у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону було розглянуто і альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , які передбачені ст.176 КПК України, та надано обґрунтований висновок, з огляду на характер обвинувачення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та їх існування на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні прокурора з їх обґрунтуванням та встановлені в ухвалі суду 1-ї інстанції.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що судом 1-ї інстанції правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується за ч. 2 ст. 114-2 КПК України, колегія суддів зауважує, що до нього, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо клопотання сторони захисту про встановлення розміру застави у сумі, що передбачена вимогами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 , а саме те, що він обвинувачується у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану, що відноситься до тяжкого злочину та з врахуванням його особи, майнового та сімейного стану, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та встановлених судом, на підставі ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає можливим не визначати розмір застави.

Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги захисника обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 1 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4