Справа №155/553/23
Провадження №1-кп/155/46/24
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2024 м.Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у приміщенні суду клопотання захисника та прокурора в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 11 березня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: вироком Яворівського районного суду Львівської області за ч.4 ст.407, ч.3 ст.408 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

До початку судового засідання від захисника ОСОБА_5 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт та від прокурора про продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник вважає, що на даний час відпали ризики, які слугували для обрання такого запобіжного заходу та подальшого його продовження. Просить врахувати, що судом вже допитана потерпіла та всі свідки, яким відомі обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, і підстави впливати на них обвинуваченим відсутні. Вважає, що стороною обвинувачення за тривалий проміжок часу не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Звертає увагу на те, що ОСОБА_3 є особою молодого віку, до свого затримання проживав із своєю матір`ю, неповнолітньою сестрою та малолітнім братом у м. Берестечко.

Прокурор вважає, що встановлені під час досудового слідства ризики, передбачені у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема це можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, на даний час не зменшились та продовжують існувати.

Наявність даних ризиків обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, та останній, усвідомлюючи це, у разі обрання менш суворого запобіжного заходу з високою вірогідністю буде переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника та обвинуваченого ОСОБА_3 , які клопотання про зміну запобіжного заходу підтримали, клопотання прокурора заперечили, прокурора, який подане ним клопотання підтримав, заперечив доводи викладені в клопотанні захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справах «Ілійков проти Болгарії» та «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини, зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Розглядаючи заявлене клопотання суд ураховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Встановлено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, на даний час перебуває на стадії судового розгляду, не зважаючи на те, що у даному кримінальному провадженні вже допитана потерпіла, однак, ще не допитані усі свідки та обвинувачений, не досліджені усі матеріали кримінального провадження, мета та обставини, що стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час є актуальними.

Ухвалою суду від 08.01.2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 березня 2024 року включно із можливістю внесення застави.

Рішення суду мотивоване тим, що ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не перестали існувати та не зменшились, тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, вік, стан здоров`я останнього, те, що ОСОБА_3 , раніше судимий, звільнений від відбуття покарання з випробуванням, судимість не знята і не погашена, на розгляді судів відносно нього перебуває два інших кримінальних провадження, не працює, хоча і має місце постійного проживання, однак негативно характеризується там, а також, що соціальні зв`язки обвинуваченого за місцем проживання, на думку суду, не є достатніми для запобігання вказаним ризикам, на даний час не завершено судовий розгляд та триває судове слідство, не досліджено всіх письмових доказів, не заслухано показань обвинуваченого та свідків.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_3 судом, на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу.

При вирішенні клопотання прокурора, суд враховує наявні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, вік, стан здоров`я останнього, те, що ОСОБА_3 , раніше судимий, звільнений від відбуття покарання з випробуванням, судимість не знята і не погашена, на розгляді судів відносно нього перебуває два інших кримінальних провадження, не працює, хоча і має місце постійного проживання, однак негативно характеризується там, а також, що соціальні зв`язки обвинуваченого за місцем проживання, на думку суду, не є достатніми для запобігання вказаним ризикам, на даний час не завершено судовий розгляд та триває судове слідство, не досліджено всіх письмових доказів, не заслухано показань обвинуваченого та свідків.

Саме наведені вище обставини, на думку суду, свідчать про реальну наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і дають підстави зробити висновок, що більш м`який запобіжний захід, аніж як тримання під вартою, не зможе запобігти і є недостатніми для запобігання ризикам, що існують на даний час і передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому приходжу до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

Керуючись ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу - відмовити

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 квітня 2024 року включно.

Слід залишити попередньо визначений розмір застави щодо обвинуваченого та обов`язки, які на нього покладаються у випадку застосування такої, які зазначено в ухвалі Горохівського районного суду Волинської області від 22 листопада 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою у той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1