Справа № 143/839/23
Провадження №11-кп/801/1115/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали кримінального провадження № 0000280 від 16.08.2023 за апеляційною скаргою прокуратури ОСОБА_7 на вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 04.09.2023, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селище Погребище Перше Погребищенського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу розміром тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Судом першої інстанції встановлено, що в квітні 2013 року, більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , без здачі іспитів та не отримуючи посвідчення тракториста-машиніста у встановленому законом порядку, у мережі Інтернет домовився з невстановленою в ході досудового розслідування особою про виготовлення та подальше придбання з метою використання у власних цілях посвідчення водія на власне ім`я.

Після цього, у квітні 2013 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність свої дій, всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», достовірно розуміючи, що такі дії відбуваються в порушення встановленої законодавством України процедури, та що він сприяє таким чином виготовленню підробленого документа, передав тій самій невстановленій досудовим розслідуванням особі для виготовлення посвідчення тракториста-машиніста, тобто офіційного документу, свою фотокартку та персональні дані у вигляді анкетних відомостей, а також кошти в сумі 5000 грн, чим сприяв вчиненню іншою особою підроблення посвідчення, яке видається установою та надає права, з метою його подальшого використання у власних цілях.

Після цього за короткий період часу невстановлена особа передала на виконання попередньої домовленості ОСОБА_8 посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , виготовлене на його ім`я.

Згідно висновку експерта № 5120/23-21 від 23.08.2023 за результатами проведення судово-технічної експертизи наданий на дослідження бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , яке було вилучене у ОСОБА_9 працівниками поліції, не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України, виготовлене не за технологією та не в умовах поліграфічного підприємства, що здійснює їх офіційний випуск.

Крім цього, 15.08.2023 близько 21 год 30 хв ОСОБА_8 перебував за кермом трактора Т150, д.н.з. НОМЕР_2 , на якому рухався по вул. Центральна неподалік свого будинку за АДРЕСА_1 .

У цей час, у зв`язку з порушенням ОСОБА_8 вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП, його було зупинено начальником сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 , який виконував свої службові обов`язки, визначені Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», а також посадовою інструкцією, на підставі підпункту 3 пункту 1ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» з метою припинення даного адміністративного правопорушення та оформлення відповідних матеріалів. Після зупинки працівник поліції ОСОБА_10 висловив ОСОБА_8 вимогу пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Після цього, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 є підробленим та він його у встановленому законом порядку не отримував, умисно передав його працівнику поліції для перевірки, тим самим використавши завідомо підроблений документ.

Згідно висновку експерта № 5120/23-21 від 23.08.2023 за результатами проведення судово-технічної експертизи наданий на дослідження бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , яке було вилучене у ОСОБА_8 працівниками поліції, не відповідає зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України, виготовлено не за технологією та не в умовах поліграфічного підприємства, що здійснює їх офіційний випуск.

Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд, призначаючи покарання за ч. 1 ст. 358 КК України, не зазначив редакцію даної норми. Також незважаючи на закінчення строків притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, суд не застосував ст. 49 КК України та не звільнив останнього від призначеного покарання. Окрім того прокурор вказує на безпідставне призначення ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам та не оскаржуються сторонами.

При цьому доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

За змістом ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, який вчинено ним у квітні 2013 року. На цей час діяла редакція Закону України від 07.04.2011 № 3207-VI, санкція якого передбачала покарання у виді у виді штрафу до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Законом України від 06.10.2016 № 1666-VIII внесено зміни до санкції ч. 1 ст. 358 КК України та за вчинення вказаного кримінального правопорушення визначено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

З урахуванням положень ст. 5 КК України суд правильно призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України в межах санкції статті в редакції Закону від 07.04.2011 № 3207-VІ, проте незважаючи на те, що з моменту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення і до дати ухвалення вироку щодо нього редакція ч. 1 ст. 358 КК України змінювалась, не вказав, в якій саме редакції він застосував дану норму.

Крім цього, поза увагою суду залишилося те, що у відповідності до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 № 3207-VІ), передбачено покарання у виді штрафу до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років. Тобто, вказане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, за яке засуджено ОСОБА_8 , мало місце у квітні 2013 року, а тому з моменту його вчинення минуло більше трьох років.

При цьому встановлено, що ОСОБА_8 не ухилявся від слідства і суду, перебіг строку давності не зупинявся та на протязі 3 років не переривався, оскільки встановлено тільки один факт використання підробленого документу - 15.08.2023.

З врахуванням наведеного Погребищенський районний суд Вінницької області мав звільнити ОСОБА_8 від призначеного за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, однак не застосував вказане положення закону.

Наведене призвело і до того, що районний суд безпідставно призначив ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, тобто у даному випадку застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню.

Таке неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України, є підставою для зміни вироку в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 04.09.2023 стосовно ОСОБА_8 змінити.

В резолютивній частині вироку вказати, що ОСОБА_8 засуджений за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України(в редакції Закону від 07.04.2011 №3207-VI) до штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнений від призначеного за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України покарання.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку на призначення ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3