Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0001342, внесеному до ЄРДР 30.05.2023 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Полтавської обл., українця, громадянина України, перебуваючого на обліку у лікаря нарколога з 2004 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, на обліку у лікаря психіатра не перебуваючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 19.11.2004 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 р. позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 2) 22.09.2005 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 р. 6 міс. позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 3) 19.01.2006 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 р. 2 міс. позбавлення волі, звільнений 28.12.2007 умовно-достроково на 1 р. 9 міс. 18 днів; 4) 20.10.2008 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 с. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ст. ст. 70, 71 КК України до 4 р. 8 міс. позбавлення волі, 26.04.2013 звільнений з Кременчуцької виправної колонії № 69 по відбуттю строку покарання; 5) 14.05.2014 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 185 до 2 років позбавлення волі, звільнений 17.06.2016 з Кременчуцької виправної колонії № 69 по відбуттю строку покарання; 6) 24.04.2018 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 03.05.2019 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, змінено ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.09.2020 до 2 р. 1 міс. позбавлення волі; 7) 22.09.2020 Київським районним судом м. Полтава за ч. 1 ст. 309, ст. ст. 71, 72 КК України, змінено ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.09.2020 до 2 міс. позбавлення волі. 20.11.2020 звільнений по відбуттю строку покарання; 8) 30.05.2022 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту; 9) 09.08.2022 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ч. 1,4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 міс. арешту. 07.11.2022 звільнений з Полтавської виправної колонії № 64 по відбуттю строку покарання, -

який визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 місяців арешту.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відрахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

До набрання вироком законної сили застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонено йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 6.00 год. наступної доби.

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_6 , 30.05.2023 приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, умисно, безоплатно, придбав наркотичний засіб - метадон, що містився в 16 пігулках білого кольору у двох блістерах, масою 0, 35 г. та помістив до сумки, яку мав при собі, тим самим почав умисно, незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.

В подальшому, того ж дня близько 17 год. 25 хв. за адресою: м. Київ, вул. Світла, 1, працівниками поліції затримано ОСОБА_6 , в якого під час особистого обшуку, в присутності двох понятих, виявлено та вилучено два блістера з пігулками в кількості 16 (шістнадцять) штук, що містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон масою 0, 35 г., які ОСОБА_6 умисно незаконно, всупереч вимог ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Метадон (фенадон) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список №1 Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці II», є наркотичним засобом.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: винести справедливий вирок та пом`якшити йому покарання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки від початку його затримання він пояснював, що перебуває на лікуванні у лікаря-нарколога та приймає препарат "Метадон" щодня, проте вдома забув своє направлення.

Зазначає, що має дві тяжкі невиліковні хвороби ВІЛ та гепатит С, а тому має перебувати під постійним наглядом професійних лікарів та кожен місяць здавати аналізи, так як його стан постійно погіршується.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду

В судове засідання апеляційного суду не з`явився обвинувачений, про дату, час та місце апеляційного розгляду був належним чином повідомлений. Так, апеляційну скаргу подав сам обвинувачений, а отже питання про погіршення його стану не ставиться. Відтак, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі обвинуваченого, оскільки його неявка не перешкоджає проведенню розгляду справи.

Як зазначено у п. 66 справи Європейського суду з прав людини "Смірнова проти України" розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (Frydlender v. France, N 30979/96, параграф 43, ECHR 2000-VII). Крім того, відповідно до п. 69 даної справи обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи (Mitchell and Holloway v. the United Kingdom, no. 44808/98, параграф 56, рішення від 17 грудня 2002 року).

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичного засобу без мети збуту за обставин, викладених у вироку, згідно частини 1 статті 394 КПК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки судовий розгляд проведено без участі сторін в спрощеному порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України, докази в судовому засіданні не досліджувались, і вони в апеляційній скарзі, поданій обвинуваченим не заперечуються.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених у вироку, правову кваліфікацію діяння, вчиненого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів - не виявлено.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що вирок надто суворий та такий, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (в редакції Постанови Верховного Суду №11 від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України (2341-14) стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи принципи індивідуалізації, співмірності заходу примусу характеру вчинених дій та конкретні обставини справи, призначене ОСОБА_6 покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим.

Так, судом першої інстанції при призначенні покарання, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку ОСОБА_6 , особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий: 19.11.2004 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 р. позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 22.09.2005 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 р. 6 міс. позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 19.01.2006Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 р. 2 міс. позбавлення волі, звільнений 28.12.2007 умовно-достроково на 1 р. 9 міс. 18 днів; 20.10.2008 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 с. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ст. ст. 70, 71 ЮС України до 4 р. 8 міс. позбавлення волі, 26.04.2013 звільнений з Кременчуцької виправної колонії № 69 по відбуттю строку покарання; 14.05.2014 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 185 до 2 років позбавлення волі, звільнений 17.06.2016 з Кременчуцької виправної колонії № 69 по відбуттю строку покарання; 24.04.2018 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 03.05.2019 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, змінено ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.09.2020 до 2 р. 1 міс. позбавлення волі; 22.09.2020 Київським районним судом м. Полтава за ч. 1 ст. 309, ст. ст. 71, 72 КК України, змінено ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.09.2020 до 2 міс. позбавлення волі. 20.11.2020 звільнений по відбуттю строку покарання; 30.05.2022 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту; 09.08.2022 Лубенським міськрайонним судом Полтавської обл. за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ч. 1,4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 міс. арешту. 07.11.2022 звільнений з Полтавської виправної колонії № 64 по відбуттю строку покарання, свою вину у вчиненні кримінального проступку, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі, офіційно не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2004 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, посередньо характеризується, та прийшов до висновку із яким погоджується колегія суддів, що покарання ОСОБА_6 слід призначити у виді арешту у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції вид і строк покарання, відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи та особі обвинуваченого.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, на думку колегії суддів, з урахуванням доводів наведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для зміни покарання.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого не спростовують правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Дарницького районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 2, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 ОСОБА_4