У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові старшого лейтенанта Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000523 від 14.12.2023 року, про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові старший лейтенант Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000523 від 14.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України про про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 проходить службу в Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» (далі ДУ «Закарпатська УВП № 9») з 10 листопада 2023 року.

Так, відповідно до витягу з наказу начальника ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)» від 09.11.2023 № 317о/с ОСОБА_5 призначено з 10.11.2023 на посаду молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)».

Відповідно до посадової інструкції молодший інспектор відділу режиму і охорони ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)» у своїй роботі керується чинним законодавством України, нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, Інструкцією із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 73/5-ДСК від 13.12.2019, наказами і розпорядженнями начальника УВП, посадовою інструкцією та дорученнями начальника відділу режиму і охорони, а під час виконання службових завдань у складі чергової зміни дорученнями ЧПНУ, ЗЧПНУ.

Водночас ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їхнє настання, діючи умисно, у порушення вимог законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2009 № 589, вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 13.12.2023 близько 20.00 год., вступивши у незаконні позаслужбові відносини із ув`язненим ОСОБА_6 , який тримається в ДУ «Закарпатська УВП № 9», під час телефонної розмови на прохання останнього погодився передати йому особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс.

Надалі, приблизно о 07.30 год. 14.12.2023, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою передачі особливо небезпечного наркотичного засобу в місце позбавлення волі ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)», що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. О. Довженка, 8-а, зустрівся на автозупинці по вул. Станційній в м. Ужгороді, що напроти залізничного вокзалу, із невстановленою слідством особою чоловічої статі, від якої отримав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, поміщений в заклеєну пачку від сигарет торгової марки «Winston» синього кольору.

Після цього, ОСОБА_5 поїхав на маршрутному таксі на робоче місце. Прибувши в ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)» приблизно о 08.00 год., продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на передачу наркотичного засобу у місце позбавлення волі, пройшовши контрольно-пропускний пункт ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)», ОСОБА_5 проніс в кишені своєї куртки заклеєну пачку від сигарет торгової марки «Winston» синього кольору з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом на охоронювану територію ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)».

Слідчий в клопотанні зазначає, що під час особистого огляду 14.12.2023 ОСОБА_5 працівниками оперативної групи ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)» у останнього виявлено пачку сигарет торгової марки «Winston», в якій містився пакунок з канабісом.

Цього ж дня слідчим Шостого СВ ТУ ДБР у м. Львові проведено огляд місця події в ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)», за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8-а, в ході якого вилучено:

1) згорток паперу з речовиною рослинного походження зеленого кольору поміщено в спецпакет НПУ СУ: PSP1186261;

2) мобільний телефон «HUAWEI», поміщено в спецпакет НПУ СУ № PSP1186263;

3) упаковка з під цигарок ТМ «Winston» та упаковка ТМ «Sobranie» та поліетиленовий пакет з серветкою, поміщено в паперовий спецпакет НПУ СУ.

Слідчий в клопотанні зазначає, що постановою слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові вищевказані речі 14.12.2023 визнано речовими доказами.

На теперішній час органом досудового розслідування за результатами проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вказані речі та документи мають значення речового доказу для кримінального провадження, зберегли на собі його сліди, та є необхідними для проведення у подальшому ряду судових експертиз з метою встановлення всіх обставин вчинення злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного здійснення досудового розслідування.

На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані речі є доказом у кримінальному провадженні, адже відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження).

У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів.

В судове засідання прокурор не зявився. Надав суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник вилученого майна в судове засідання не зявився, від захисника надійшла заява про розгляд клопотання у відсутності. Просив повернути власнику мобільний телефон після проведення слідчим чи прокурором зняття інформації , що міститься в мобільному телефоні.

У відповідності до ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 14.12.2023 року внесені до ЄРДР за№0000523 , попередня правова кваліфікація ч. 2 ст. 307 КК України.

14.12.2023 року в рамках даного кримінального провадження слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові був проведений огляд місця події , в ході якого було виявлено та вилучено наступні предмети, зокрема :

1) згорток паперу з речовиною рослинного походження зеленого кольору поміщено в спецпакет НПУ СУ: PSP1186261;

2) мобільний телефон «HUAWEI», поміщено в спецпакет НПУ СУ № PSP1186263;

3) упаковка з під цигарок ТМ «Winston» та упаковка ТМ «Sobranie» та поліетиленовий пакет з серветкою, поміщено в паперовий спецпакет НПУ СУ.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).

За ч.7 ст.236 КПК предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, вилученого в ході проведення 14.12.2023 року огляду місця події, з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що прокурором дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПК України і в клопотанні прокурора наявне обґрунтування необхідності арешту речей виявлених під час огляду місця події та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.

Слідчим суддею встановлено, клопотанням та матеріалами доданими до клопотання доведено, що вилучені в ході огляду місця події 14.12.2023 року речі є предметом , засобом кримінального правопорушення, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України, вони мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки у разі його не застосуванні може призвести до зникнення та навіть втрати слідів, предметів як речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, окрім того вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування .

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, проведення експертиз, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Що стосується клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон, слідчий суддя зазначає наступне.

За ч.2 ст.168 КПК тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

З матеріалів справи вбачається, що на проведення даного обшуку не постановлялась ухвала слідчого судді, згідно якої було б надано дозвіл на проведення обшуку із метою відшукання, зокрема, пристроїв, планшетів, ноутбукі, сім-карт операторів мобільного зв`язку, за допомогою яких вчинявся злочин, носіїв електронної інформації у вигляді предметів накопичення, зберігання та передачі електронної інформації, у т.ч. оптичних носіїв інформації (компакт-диски), флеш-накопичувачів, флеш-карт накопичувачів або інших карт пам`яті всіх видів, з`ємних накопичувальних пристроїв, комп`ютерної техніки, інших носіїв електронної інформації, на яких можуть міститися відомості про вчинене кримінальне правопорушення, або за допомогою яких через електронні пошти або програми через мережу Інтернет (у т.ч. Viber, WhatsApp, Telegram, Line, ICQ, Skype, WeChat та інші), соціальні мережі, могла передаватися інформація, яка стосується вчинення кримінального правопорушення, з можливістю подальшого доступу до зазначеної переписки та інших файлів, що на них містяться.

Згідно із протоколом огляду місця події від 14.12.2023 під час проведення цієї слідчої дії виявлено , зокрема мобільний телефон «HUAWEI», який поміщено в спецпакет НПУ СУ № PSP1186263 та який було вилучено.

При цьому відомості, що ОСОБА_5 відмовився надати пароль від системи логічного захисту пристроїв, у протоколі відсутні. Також під час здійснення цієї слідчої дії не було залучено спеціаліста, який би зміг скопіювати наявну на пристроях інформацію без вилучення такого у власника.

Водночас, мобільний телефон «HUAWEI» є засобом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а відтак у відповідності до положень ч.2 ст.168 КПК України не містить заборони тимчасового вилучення електронних інформаційних систем або їх частин.

Тимчасове накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого слідчий суддя погоджується з висновком, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові старшого лейтенанта Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000523 від 14.12.2023 року, про накладення арешту на майно задовольнити .

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події 14.12.2023 року речі:

1) згорток паперу з речовиною рослинного походження зеленого кольору поміщено в спецпакет НПУ СУ: PSP1186261;

2) мобільний телефон «HUAWEI», поміщено в спецпакет НПУ СУ № PSP1186263;

3) упаковка з під цигарок ТМ «Winston» та упаковка ТМ «Sobranie» та поліетиленовий пакет з серветкою, поміщено в паперовий спецпакет НПУ СУ, шляхом заборони користування, відчужування та розпорядження.

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1