У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0002160 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 жовтня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002160 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 жовтня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ході досудового розслідування кримінального провадження за №0002159 від 24.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України, встановлено, що 24.10.2023 ОСОБА_5 , перебуваючи на АЗС "WOG", що за адресою м. Ужгород, вул. Минайська, 16, під належним йому автомобілем Mercedes-Benz ML д.н.з. НОМЕР_1 зі сторони водія виявив прикріплений предмет схожий на гранату.

24.10.2023 старшим слідчим слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області відомості по даному факту були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002160 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Окрім цього, 24.10.2023 гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та поміщено до ІТТ №1 в м. Ужгород.

24.10.2023 слідчим слідчої групи на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України в період часу з 21:40 год. по 00:17 год. було здійснено обшук квартирного приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання гр. ОСОБА_5 , де в ході обшуку було виявлено та вилучено наступні речі:

1. Ноутбук марки «Packard bell» моделі «SN: LXBQN010100453CA151601» та зарядний пристрій до нього;

2. Ноутбук «Asus» моделі «UM462d» та зарядний пристрій до нього, що упаковані разом до спец. пакету НПУ СУ PSP 4234624;

3. Банківські картки банку «Укргазбанку», в загальній кількості 8 шт.;

4. Печатка з відбитком ТОВ «Східна Автомагістраль» 41172109, що упаковані спільно з банківськими картками до спец. пакету НПУ PSP 1220187;

5. Документація, а саме статут ТОВ «Щит і Меч» , що упаковано в спец. пакет НПУ WAR 1386334;

6. Предмет схожий на ніж-мачете, без маркування, що знаходиться у чорному чохлі, та опечатаний біркою з підписами понятих;

7. Предмет схожий на меч, з маркуванням на рукоятці «CHRISTUS VINCIT» загальною довжиною 1 (м), що знаходиться у чохлі коричневого кольору, та опечатаний біркою з підписами понятих;

Предмет схожий на гвинтівку калібру 5.56 ммх45 з маркуванням «Specna ARMS» опечатана біркою з підписами понятих;

8. Планшет марки «Lenovo» моделі «HDi6SCYC8II», що упаковано до спец. пакету НПУ WAR 1386331.

Зважаючи на те, що вилучені речі мають значення речових доказів, є об`єктом дослідження відповідних судових експертиз, зберегли на собі сліди злочину, а також з метою збереження речових доказів, з метою забезпечення спеціальної конфіскації і такі відносяться до предмету кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

Слідчий зазначає, що підставою для накладення арешту є те, що вилучені речі та майно - відповідно до ст. 98 КПК України мають значення речових доказів, зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна.

На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

В судове засідання слідчий, прокурор не зявилися. Слідчий надав суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник вилученого майна в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про дату, час і місце розгляду клопотання.

Захисник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав до суду письмові заперечення на клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. В якому, зокрема, вказав на наступне: сторона захисту вважає, що слідчий та прокурор у своєму клопотанні не зазначили підстави, мету відповідно до ст..170 КПК України та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна. Як зазначає захисник, підставою накладення арешту на вищевказані речі, документи та грошові кошти слідчий зазначає, що такі є речовими доказами, є об`єктами дослідження відповідних судових експертиз, зберегли на собі сліди злочину, а також з метою забезпечення спеціальної конфіскації. Вказане твердження прокурора та слідчого є хибним та не відповідає дійсності. Зокрема, вказує на те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, санкція цієї статті не передбачає конфіскацію майна, як спеціального виду покарання, а тому вилучене майно не може бути конфісковане. Крім того, вказаним злочином нікому не завдано шкоди, що в свою чергу виключає подання цивільного позову в рамках вказаного кримінального провадження. Також, зазначено, що щодо твердження сторони обвинувачення про необхідність призначення відповідних судових експертиз, щодо вилучених речей, слід зазначити що до клопотання не долучено жодного доказу про призначення таких експертиз. Просив відмовити у задоволенні клопотання у частині накладення арешту на:

1. Ноутбук марки «Packard bell» моделі «SN: LXBQN010100453CA151601» та зарядний пристрій до нього;

2. Ноутбук «Asus» моделі «UM462d» та зарядний пристрій до нього, що упаковані разом до спец. пакету НПУ СУ PSP 4234624;

3. Банківські картки банку «Укргазбанку», в загальній кількості 8 шт.;

4. Печатка з відбитком ТОВ «Східна Автомагістраль» 41172109, що упаковані спільно з банківськими картками до спец. пакету НПУ PSP 1220187;

5. Документація, а саме статут ТОВ «Щит і Меч» , що упаковано в спец. пакет НПУ WAR 1386334;

6. Планшет марки «Lenovo» моделі «HDi6SCYC8II», що упаковано до спец. пакету НПУ WAR 1386331.

У відповідності до ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 23.10.2023 року внесені до ЄРДР за №0002160, попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 263 КК України.

В рамках цього провадження 24 жовтня 2023 року, слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_7 в ході обшуку, який був проведений за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено наступні речі:

1. Ноутбук марки «Packard bell» моделі «SN: LXBQN010100453CA151601» та зарядний пристрій до нього;

2. Ноутбук «Asus» моделі «UM462d» та зарядний пристрій до нього, що упаковані разом до спец. пакету НПУ СУ PSP 4234624;

3. Банківські картки банку «Укргазбанку», в загальній кількості 8 шт.;

4. Печатка з відбитком ТОВ «Східна Автомагістраль» 41172109, що упаковані спільно з банківськими картками до спец. пакету НПУ PSP 1220187;

5. Документація, а саме статут ТОВ «Щит і Меч» , що упаковано в спец. пакет НПУ WAR 1386334;

6. Предмет схожий на ніж-мачете, без маркування, що знаходиться у чорному чохлі, та опечатаний біркою з підписами понятих;

7. Предмет схожий на меч, з маркуванням на рукоятці «CHRISTUS VINCIT» загальною довжиною 1 (м), що знаходиться у чохлі коричневого кольору, та опечатаний біркою з підписами понятих;

Предмет схожий на гвинтівку калібру 5.56 ммх45 з маркуванням «Specna ARMS» опечатана біркою з підписами понятих;

8. Планшет марки «Lenovo» моделі «HDi6SCYC8II», що упаковано до спец. пакету НПУ WAR 1386331.

Постановою старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 від 25.10.2023 року, яка здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні вилучені у ході обшуку затриманої особи гр. ОСОБА_5 речі визнано речовим доказом.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).

За ч.7 ст.236 КПК предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна на вилучені речі, а саме:

1. Печатка з відбитком ТОВ «Східна Автомагістраль» 41172109, що упаковані спільно з банківськими картками до спец. пакету НПУ PSP 1220187;

2. Предмет схожий на ніж-мачете, без маркування, що знаходиться у чорному чохлі, та опечатаний біркою з підписами понятих;

3. Предмет схожий на меч, з маркуванням на рукоятці «CHRISTUS VINCIT» загальною довжиною 1 (м), що знаходиться у чохлі коричневого кольору, та опечатаний біркою з підписами понятих;

4. Предмет схожий на гвинтівку калібру 5.56 ммх45 з маркуванням «Specna ARMS» опечатана біркою з підписами понятих, вилучених в ході проведення обшуку 24.10.2023 року за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає до задоволення.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту речей в цій частині виявлених під час за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.

Слідчим суддею встановлено, клопотанням та матеріалами доданими до клопотання доведено, що вилучені в ході обшуку 24.10.2023 року за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 речі в цій частині у відповідності до ст. 98 КПК України, мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки у разі його не застосуванні може призвести до зникнення та навіть втрати слідів, предметів як речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, окрім того вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання в цій частині обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування .

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном. Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Тимчасове накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого слідчий суддя погоджується з висновком, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на : Ноутбук марки «Packard bell» моделі «SN: LXBQN010100453CA151601» та зарядний пристрій до нього; Ноутбук «Asus» моделі «UM462d» та зарядний пристрій до нього, що упаковані разом до спец. пакету НПУ СУ PSP 4234624; Банківські картки банку «Укргазбанку», в загальній кількості 8 шт.; Документація, а саме статут ТОВ «Щит і Меч» , що упаковано в спец. пакет НПУ WAR 1386334; Планшет марки «Lenovo» моделі «HDi6SCYC8II», що упаковано до спец. пакету НПУ WAR 1386331., які було вилучено, слід відмовити, оскільки слідчим у клопотанні необґрунтовано необхідність накладення арешту на вказані речі, не конкретизовано підстав та мети накладення арешту.

За ч.2 ст.168 КПК тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

З матеріалів справи вбачається, що на проведення даного обшуку не постановлялась ухвала слідчого судді, згідно якої було б надано дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 із метою відшукання, зокрема, пристроїв, планшетів, ноутбукі, сім-карт операторів мобільного зв`язку, за допомогою яких вчинявся злочин, носіїв електронної інформації у вигляді предметів накопичення, зберігання та передачі електронної інформації, у т.ч. оптичних носіїв інформації (компакт-диски), флеш-накопичувачів, флеш-карт накопичувачів або інших карт пам`яті всіх видів, з`ємних накопичувальних пристроїв, комп`ютерної техніки, інших носіїв електронної інформації, на яких можуть міститися відомості про вчинене кримінальне правопорушення, або за допомогою яких через електронні пошти або програми через мережу Інтернет (у т.ч. Viber, WhatsApp, Telegram, Line, ICQ, Skype, WeChat та інші), соціальні мережі, могла передаватися інформація, яка стосується вчинення кримінального правопорушення, з можливістю подальшого доступу до зазначеної переписки та інших файлів, що на них містяться. Згідно із протоколом обшуку від 24.10.2023 проведеного за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , під час проведення цієї слідчої дії виявлено, зокрема: Ноутбук марки «Packard bell» моделі «SN: LXBQN010100453CA151601» та зарядний пристрій до нього; Ноутбук «Asus» моделі «UM462d» та зарядний пристрій до нього, що упаковані разом до спец. пакету НПУ СУ PSP 4234624; Планшет марки «Lenovo» моделі «HDi6SCYC8II», що упаковано до спец. пакету НПУ WAR 1386331, які було вилучено.

При цьому відомості, що ОСОБА_5 відмовився надати пароль від системи логічного захисту пристроїв, у протоколі відсутні. Також під час здійснення цієї слідчої дії не було залучено спеціаліста, який би зміг скопіювати наявну на пристроях інформацію без вилучення такого у власника. Тобто відсутні докази, що доступ до вказаних пристроїв обмежувався ОСОБА_5 та був пов`язаний із подоланням системи логічного захисту.

Відтак, немає підстав вважати, що вилучення ноутбуку марки «Packard bell» моделі «SN: LXBQN010100453CA151601» та зарядний пристрій до нього; ноутбуку «Asus» моделі «UM462d» та зарядний пристрій до нього, що упаковані разом до спец. пакету НПУ СУ PSP 4234624; планшету марки «Lenovo» моделі «HDi6SCYC8II», що упаковано до спец. пакету НПУ WAR 1386331, відбулося з дотриманням приписів ст.168 КПК України.

Із огляду на наведене слідчий суддя приходить до висновку, що в клопотанні слідчого не зазначено, яке відношення має ОСОБА_5 та інформація, що міститься на вилученому у нього ноутбуці марки «Packard bell» моделі «SN: LXBQN010100453CA151601» та зарядний пристрій до нього; ноутбуці «Asus» моделі «UM462d» та зарядний пристрій до нього, що упаковані разом до спец. пакету НПУ СУ PSP 4234624; планшеті марки «Lenovo» моделі «HDi6SCYC8II», що упаковано до спец. пакету НПУ WAR 1386331, до обставин досудового розслідування. Постановою слідчого від 25.10.2023 вилучені у ОСОБА_5 носії інформації визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0002160 від 24 жовтня 2023 року. Водночас, матеріали провадження не містять протоколу огляду зазначеного планшету, ноутбуків , що підтверджує те, що подальше копіювання інформації та огляд такого не проводилися.

За вказаних обставин , оскільки сторона обвинувачення не оглянула вилучені ноутбуки та планшет, відсутні підстави вважати, що вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Що стосується накладення арешту на документацію, а саме статут ТОВ «Щит і Меч» , що упаковано в спец. пакет НПУ WAR 1386334, яку було вилучено, слід відмовити у зв`язку з тим, що, сторона обвинувачення не довела, що дані документи, мають ознаки підробки та є предметом кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає недоведеним висновок слідчого про те, що вилучене майно : Ноутбук марки «Packard bell» моделі «SN: LXBQN010100453CA151601» та зарядний пристрій до нього; Ноутбук «Asus» моделі «UM462d» та зарядний пристрій до нього, що упаковані разом до спец. пакету НПУ СУ PSP 4234624; Банківські картки банку «Укргазбанку», в загальній кількості 8 шт.; Документація, а саме статут ТОВ «Щит і Меч» , що упаковано в спец. пакет НПУ WAR 1386334; Планшет марки «Lenovo» моделі «HDi6SCYC8II», що упаковано до спец. пакету НПУ WAR 1386331 належить до речових доказів відповідно до вимог ст.98 КПК України, та про наявність підстав для накладення на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

За вказаних обставин, слідчий суддя дійшов висновку про невідповідність вказаного вище майна критеріям, зазначеним у ст.98 КПК та недоцільність накладення на нього арешту з огляду на відсутність існування сукупності розумних підозр вважати, що інформація яка міститься на вказаних документах, речах та носіях інформації не може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема обставин виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення; кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та зв`язків між такими особами, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК.

Таким чином, клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна. Керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0002160 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 жовтня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені 24.10.2023 року в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , речі , а саме:

1. Печатка з відбитком ТОВ «Східна Автомагістраль» 41172109, що упаковані спільно з банківськими картками до спец. пакету НПУ PSP 1220187;

2. Предмет схожий на ніж-мачете, без маркування, що знаходиться у чорному чохлі, та опечатаний біркою з підписами понятих;

3. Предмет схожий на меч, з маркуванням на рукоятці «CHRISTUS VINCIT» загальною довжиною 1 (м), що знаходиться у чохлі коричневого кольору, та опечатаний біркою з підписами понятих;

4. Предмет схожий на гвинтівку калібру 5.56 ммх45 з маркуванням «Specna ARMS» опечатана біркою з підписами понятих, шляхом заборони користування, відчужування та розпорядження.

В решті вимог клопотання відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1