Справа № 158/2202/22 Провадження №11-кп/802/134/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000124, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, раніше несудимого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня затримання - 17 липня 2022 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Цим же вироком вирішено долю речових доказів, арештованого майна та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, 16 липня 2022 року близько 21 год. 10 хв. ОСОБА_8 , знаходячись поблизу колишнього Ківерцівського механічного заводу, розташованого по вул. Грушевського, 26, в м. Ківерці Луцького району Волинської області, після спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_7 , в ході конфлікту, який раптово виник між ними на ґрунті ревнощів до його дружини ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом на умисне позбавлення життя ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті останнього і бажаючи їх настання, із застосуванням фізичного насильства, яке виразилося у нанесенні ударів кулаками обох рук в обличчя потерпілого, заподіяв тілесні ушкодження у вигляді: синця на щоці під лівим оком, синця верхньої губи та синця нижньої губи в ділянці передньої кайми, двох синців по задній поверхні правої китиці, двох синців в проекції тіла грудини, садна в середній третині лівої гілки нижньої щелепи, садна на підборідді в центральній частині, забійно-рваних ран на верхній та нижній губах на фоні темно-червоного кольору крововиливів та припухлості м`яких тканин, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , взявши в руки ножа, умисно наніс ним декілька сконцентрованих ударів у ділянку шиї потерпілого, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани по передньо-ліво-боковій поверхні шиї у середній її третині із пошкодженням судинно-нервового пучка, яка належить до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення і в даному конкретному випадку викликала смерть потерпілого, різаної рани дещо нижче попередньої з додатковим надрізом, різаної рани по передній поверхні шиї в проекції щитовидного хряща, колото-різаної рани по задньо-ліво-боковій поверхні шиї в нижній її третині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 своїми умисними діями, вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. На переконання обвинуваченого, показання свідків викладені у вироку не підтверджують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки ніхто із свідків не був безпосереднім свідком вбивства потерпілого ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_8 звертає увагу, що усі свідки в судовому засіданні вказали, що не бачили у нього ножа, який як знаряддя вбивства вподальшому так і не був віднайдений. Письмові докази, які зазначені у вироку, також, на думку обвинуваченого, підтверджують лише місце, час та наслідки кримінального правопорушення, висновки експертів підтверджують наявність тілесних ушкоджень на тілі потерпілого, однак не підтверджують факт вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Разом з тим, обвинувачений вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги показання його матері щодо обставин купівлі нею джинсів, які були вилучені під час обшуку від 20 липня 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , уже після його затримання та для свого онука. Також обвинувачений вказує про розбіжність у кольорі вказаних джинсових штанів на відеозаписі із відеокамер, яка розташована на перехресті вулиць Луцької та Грушевської, які були переглянуті в судовому засіданні і кольором тих, які були вилучені за місцем його проживання.

Загалом ОСОБА_8 вважає, що стороною обвинувачення не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про доведеність його вини в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Просить оскаржений вирок скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КК України. Також, просить допитати свідка ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, думку обвинуваченого та його захисника, які подану обвинуваченим апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, прокурора, який щодо її задоволення заперечив, думку потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 злочину.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Що ж стосується доводів обвинуваченого про свою непричетність до вчинення інкримінованого йому злочину, то колегія суддів вважає такі надуманими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, в першу чергу повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

При цьому, положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторін в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, доводи сторін, під час судового розгляду отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів судового провадження обвинувачений ОСОБА_8 і в суді першої інстанції так і апеляційної своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не визнавав.

Будучи допитаним в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , який хоча і не визнав своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, однак суду показав, що 16 липня 2022 року близько 17 год. він прийшов до будинку ОСОБА_11 . Біля будинку стояв невідомий чоловік, який представився ОСОБА_12 . Під час розмови до ОСОБА_12 подзвонив ОСОБА_13 та сказав йому, що він з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 знаходяться на території заводу і щоб вони приходили до них. ОСОБА_13 їх зустрів та привів на місце події, де вже були ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 . Вони розпивали алкогольні напої (розведений спирт). Запропонували йому теж випити, однак він відмовився. Він пив лише ром-колу. Під час застілля ніяких конфліктів не було, лише під час розмови ОСОБА_18 випадково вдарив ОСОБА_19 в око, через що у неї розболілась голова і вона з ОСОБА_14 залишили компанію, сказавши, що йдуть додому. ОСОБА_18 запропонував йому поїхати в с. Гайове до його цивільної дружини, щоб забрати речі, на що він погодився. ОСОБА_18 викликав таксі і коли водій під`їхав, вони пішли до машини. На місці події залишались ОСОБА_20 та ОСОБА_12 . Коли вони виїхали на трасу він попросив водія таксі зупинитись та вийшов з авто, направившись до свого місця проживання. По дорозі він зустрів ОСОБА_20 , яка була в сильному алкогольному сп`янінні і попросила його, щоб він завів її до будинку ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , де вона проживала. Він підвів її до воріт вказаного будинку та залишив там, не заходячи на подвір`я. Після цього він пішов додому. На наступний день близько 17 год. його затримали працівники поліції. Стверджував, що він не вбивав ОСОБА_12 , це зробила інша людина.

Проте, не зважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та обґрунтував сукупністю належних та допустимих доказів.

Такий висновок відповідає наведеним у вироку показанням свідків, потерпілого, письмовим документам, зокрема, рапортам чергового інспектора Відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУПН у Волинській області від 17 липня 2022 року №4079 та №4084, протоколу огляду місця події із фототаблицею від 17 липня 2022, протоколу огляду трупа від 18 липня 2022 року, висновкам судово-медичної експертизи №280 від 31.08.2022, комісійної судово-медичної експертизи №312 від 18.07.2022 року, судово-психіатричної експертизи №179 від 11.08.2022, судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/103-22/6858-БД від 20 вересня 2022 , №СЕ-19/103-22/6942-БД від 16 вересня 2022, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_7 показав, що про смерть свого брата він дізнався зі слів працівника поліції, який йому зателефонував. Приїхавши на місце події, він побачив, що це дійсно його брат. Під його тілом було багато крові, а на місці працювала слідча група. Також повідомив, що напередодні події його брат ОСОБА_12 телефонував йому і просив, щоб він забрав його з подругою із м. Ківерці, однак він відмовив, бо не встиг би до комендантської години. Подруга брата розмовляла по-російськи, була не місцевою.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показав, що в післяобідню пору влітку 2022 року, прогулюючись у промисловій зоні механічного заводу, виявив труп людини з ознаками насильницької смерті. Після цього він одразу зателефонував на лінію 102 та дочекався приїзду працівників поліції.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що ОСОБА_25 разом із своєю дружиною ОСОБА_26 приїхали та проживали в м. Ківерці. У обвинуваченого із дружиною були постійні конфлікти через «зради» ОСОБА_20 . ОСОБА_20 розповідала, що ОСОБА_27 неодноразово бив її. У день події він разом із цивільною дружиною ОСОБА_11 та ОСОБА_26 випивали у нього вдома, а потім пішли на територію заводу в м. Ківерці, де до них приєналися ОСОБА_13 , ОСОБА_28 та ОСОБА_25 . Вони всі разом вживали алкогольні напої (горілку), однак чи дійсно обвинувачений вживав алкоголь не пам`ятає. Згодом ОСОБА_29 під час розмови випадково вдарив ОСОБА_11 по оку, через що у неї розболілась голова і вони з Лідією пішли додому. О 5 - 6 годині ранку до них у будинок попросилася ОСОБА_17 . Остання повідомила, що ОСОБА_25 її побив, оскільки вона обіймалася з ОСОБА_12 , та затягнув її до них у гараж, де вона ночувала. Також вона повідомила, що ОСОБА_25 затягнув ОСОБА_12 у кущі та побив його. Вона попросила у Лідії інші штани, бо її штани були в крові. У неї були тілесні ушкодження (напухла губа та надщерблений зуб).

Його показання повністю підтвердила свідок ОСОБА_30 .

Аналогічні показання надав, допитаний у судовому засіданні, свідок ОСОБА_31 . Крім того, вказав, що через деякий час він викликав таксі, водієм якого був ОСОБА_32 . Обвинувачений разом із ним сів у таксі, проте за мостом попросив водія зупинитись і вийшов з автомобіля. Також зазначив, що після того як він з обвинуваченим поїхали на місці події залишились ОСОБА_28 та ОСОБА_17 , інших людей там не було.

Вказані показання свідків належним чином підтверджують факт перебування обвинуваченого ОСОБА_8 на місці події в компанії зазначених вище свідків та частково узгоджуються з показаннями самого обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_33 , який працює водієм маршрутного таксі, у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що у день події близько 20 год. він приїхав на виклик до механічного заводу. До нього підійшов ОСОБА_13 разом із обвинуваченим. Вони вирушили в с. Гайове, однак, переїхавши залізничний переїзд в м. Ківерці та доїхавши до ресторану «Дубок», обвинувачений попросив зупинитись та вийшов з машини, сказавши, що йде до дітей.

Крім того, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11 серпня 2022 року ОСОБА_33 впізнав ОСОБА_8 як особу, яку ввечері 16 липня 2022 року підвозив на таксі разом з ОСОБА_18 на вул. Чкалова в м. Ківерці.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_34 , який працює охоронцем на території колишнього механічного заводу, показав, що у день події він був на чергуванні та в післяобідню пору бачив на території заводу трьох чоловіків, які були напідпитку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_35 показав, що він перебуває у дружніх відносинах із ОСОБА_26 , неодноразово випивав з нею. Також повідомив, що одного разу був випадок, коли чоловік ОСОБА_20 прийшов до нього додому та побив його та ОСОБА_20 , оскільки вони випивали разом. Разом з тим, підтвердити у судовому засіданні, що тією особою був саме обвинувачений не зміг.

Свідок ОСОБА_36 , яка є матір`ю обвинуваченого, у суді першої інстанції показала, що 18.07.2022 її сина було затримано працівниками поліції, а 20.07.2022 проведено обшук у її будинку, під час якого було вилучено джинсові штани. Зазначила, що вилучені штани вона купила у магазині для старшого сина обвинуваченого після того як ОСОБА_37 затримали.

Допитані у судовому засіданні експерт ОСОБА_38 та ОСОБА_39 викладені ними у висновках судово-медичні підсумки підтримали. Також, кожен окремо, зазначили, що кулак людини відноситься до твердих тупих предметів.

Окрім показань свідків, наявних в матеріалах провадження письмових доказів, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується й, зокрема, протоколом огляду речей від 23 липня 2022 року, яким проведено огляд оптичних дисків, на яких наявні відеозаписи із відеокамери, яка розташована на перехресті вулиць Луцької та Грушевського в м. Ківерці. На вказаних відеозаписах:

- на відрізку із часом з 20:31:17 по 20:31:40 зафіксовано як по вул. Луцькій м. Ківерці в напрямку вул. Костюшка рухається автомобіль марки «Мерседес Віто» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 із фішкою «таксі» на даху;

- на відрізку із часом з 20:56:19 по 20:57:15 зафіксовано як по вул. Луцькій м. Ківерці зі сторони з вул. Грушевського в напрямку вул. Чкалова, тобто в напрямку кафе «Дубок», що по трасі «Р14», рухається автомобіль марки «Мерседес Віто» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 із фішкою «таксі» на даху;

- на відрізку із часом 21:07:39 по 21:08:56 зафіксовано як по вул. Луцькій м. Ківерці, зі сторони вул. Чкалова, тобто зі сторони кафе «Дубок», що по трасі «Р14», біжить особа чоловічої статі, а саме ОСОБА_8 , перебігає залізничний переїзд та біжить у напрямку вул. Грушевського, тобто в напрямку місця вчинення злочину.

Ці ж дані встановлені судом із відтворюваного в судовому засіданні відеозапису із камери спостереження, яка розташована на перехресті вулиць Луцької та Грушевського в м. Ківерці.

Згідно із протоколом огляду речей від 19 вересня 2022 року проведено огляд оптичних дисків, на яких наявні відеозаписи з камери спостереження, встановленої на будинку на АДРЕСА_3 , з якого встановлено, що в період часу з 17 год. 53 хв. 37 с. по 17 год. 53 хв. 56 с. на вул. Залізничній 52, на стежку в напрямку залізничних колій йдуть двоє чоловіків; в ході розслідування встановлено, що це ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Крім того, згідно із протоколом огляду речей від 16 вересня 2022 року виявлено інформацію про телефонні з`єднання абонентських номерів, якими користувались, зокрема ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_24 , ОСОБА_40 , ОСОБА_33 та встановлено їхнє переміщення 16 липня 2022 року в районі місця вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ураховуючи наведене, доводи обвинуваченого, наведені ним в апеляційній скарзі, про його непричетність до вбивства ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження та є необгрунтованими. Незгода ОСОБА_8 з оцінкою судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, з метою уникнення останнім відповідальності за скоєне.

Про те, що саме ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 численні тілесні ушкодження пояснила свідок ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 18 липня 2022 року, вказала, що вона прийшла на територію Ківерцівського механічного заводу разом із ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , де пізніше до них підійшли ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та її чоловік ОСОБА_25 . Лідія та ОСОБА_43 пішли додому близько 22 год. Дещо пізніше ОСОБА_18 та ОСОБА_27 поїхали на таксі до іншої жінки. На місці залишилась вона та ОСОБА_12 (загиблий). Приблизно через годину в момент коли вона та ОСОБА_12 сиділи біля дерева та цілувались, із кущів вибіг ОСОБА_8 та наніс три удари в обличчя ОСОБА_12 , від яких останній впав. Після цього ОСОБА_8 відтягнув ОСОБА_12 на землю, перевернув, сів на нього зверху та наносив йому удари ножем в область шиї. Після нанесених ударів ОСОБА_8 схопив її за волосся та потягнув по дорозі через колії, наносячи при цьому їй тілесні ушкодження. ОСОБА_8 завів її до будинку Лідії, де вона ночувала у гаражі.

Після надання показань ОСОБА_10 добровільно, самостійно завела та показала учасникам слідчого експерименту місце, де відбувались описані нею події, при цьому детально показавши місце, де сиділи учасники застілля, а згодом вона з загиблим; місце, звідки вибіг ОСОБА_8 ; продемонструвала як ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_12 , як стягнув його з колоди та кинув на спину, як сидів на ньому та наносив йому удари ножем в шию зліва.

Встановлені під час проведення слідчого експерименту відомості узгоджуються з відомостями встановленими висновком експерта №311 від 18 липня 2022 року, згідно якого у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження, зокрема синці та забійні рани на обличчі, плечах, лікті, кистях, які утворилися внаслідок травмуючої дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, цілком можливо внаслідок нанесення ударів руками та ногами, а садно лівого ліктя внаслідок падіння з висоти власного росту, в межах двох днів від моменту обстеження.

Також, наведений висновок узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_44 про те, що на наступний день після події ОСОБА_10 прийшла до них додому з тілесними ушкодженнями, які за її словами їй завдав ОСОБА_8 після побиття ОСОБА_7 . Поміж тим, протоколом огляду приміщення будинку ОСОБА_24 стверджується виявлення та вилучення жіночих джинсових штанів голубого кольору із зображеннями зірочок зі слідами речовини бурого кольору та висновком експерта №140 від 08 вересня 2022 року підтверджено виявлення на вказаних штанах слідів крові, яка може походити від ОСОБА_7 чи інших осіб, в тому числі і від ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .

Відтак, встановлені під час проведення слідчого експерименту відомості узгоджуються між собою щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а тому в суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість і достатність. Зазначені вище докази в своїй сукупності викривають обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні даного інкримінованого злочину, і їх обґрунтовано взято судом до уваги при ухваленні судового рішення.

Разом з тим, колегія суддів не бере до уваги твердження обвинуваченого щодо недопустимості доказу - протоколу проведення слідчого експерименту від 18 липня 2022 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_10 .

Щодо доводів обвинуваченого про недопустимість як доказу протоколу проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_10 від 18 липня 2022 року, з тих підстав, що його дружині перед проведенням такої слідчої дії як слідчий експеримент було роз`яснено те, що особа несе відповідальність за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, колегія суддів зазначає такі мотиви.

Допустимість вказаного доказу була предметом перевірки судом першої інстанції, який визнав його допустимим та належним доказом, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Згідно ст. 240 КПК України на місці проведення слідчої дії слідчий чи прокурор має дати роз`яснення її учасникам: щодо мети і порядку виконання експериментальних дій; роз`яснити права і обов`язки кожної з присутніх осіб; запитати особу, чиї показання будуть перевірятися, чи підозрюваного, чи згодні вони взяти участь у слідчій дії; роз`яснити їх конституційне право не свідчити проти самого себе і своїх близьких родичів (ст. 63 Конституції України).

Як вбачається з дослідженого судом першої інстанції протоколу проведення слідчого експерименту 18 липня 2022 року слідчий ОСОБА_45 детально розповів усім учасникам мету слідчого експерименту та яких саме обставин вона стосується, пояснив, що експеримент буде проводитися за участю понятих та спеціаліста-криміналіста. Крім цього, слідчий наголосив про роз`яснення учасникам слідчої дії процесуальних прав та обов`язків.

Слідчий експеримент проводився при відеофіксації цієї слідчої дії. Складений за результатами проведеного слідчого експерименту протокол підписаний усіма учасниками цієї слідчої дії без будь-яких заяв чи зауважень. Будь якого тиску на ОСОБА_46 в ході цієї слідчої дії не було зафіксовано. ОСОБА_10 в ході реалізації своїх прав власноручним підписом ствердила в означеному протоколі про те, що згіднана проведення слідчого експерименту з її участю, при цьому, вона особисто зазначила, що ознайомлена із своїми правами як свідка у даному кримінальному провадженні, у тому числі, з правом давати пояснення, показання або відмовитись їх давати, що підтверджується відеозаписом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_10 , який міститься на відповідному носії, що наявний у матеріалах даного кримінального провадження.

При проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 , у присутності, двох понятих, добровільно, розуміючи наслідки, самостійно та детально розповідала та показала на місці обставини вбивства ОСОБА_7 , які вона спостерігала особисто.

Поміж тим, варто звернути увагу, що протокол проведення слідчого експерименту містить стандартний порядок повідомлення (роз`яснення) учасникам слідчої дії їх прав та обов`язків, та в одній із граф протоколу вказується про кримінальну відповідальність осіб, відповідно до ст. 384 КК України за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу та ст. 385 КК України за відмову свідка від давання показань або відмова експерта чи перекладача від виконання покладених на них обов`язків.

Однак, в нашому випадку мав місце нестандартний варіант, коли свідок перебуває у родинних стосунках з обвинуваченим (є його дружиною), тому відповідно до ч. 2 ст. 385 КК України не підлягає кримінальній відповідальності за відмову давати показання під час провадження досудового розслідування або в суді щодо себе, а також членів її сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Отже, проставлення в протоколі проведення слідчого експерименту підпису про роз`яснення ОСОБА_10 ст. 385 КК України, тобто, кримінальну відповідальність за відмову від надання показань, на переконання колегії суддів, є шаблонним його заповненням, крім того, як вбачається з відеозапису доданого до протоколу слідчого експерименту, слідчим лише процитовано вказану графу протоколу без лишніх емоційний маркерів, що в сукупності не може свідчити про психологічний тиск на свідка під приводом можливої кримінальної відповідальності.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що під час проведення слідчого експерименту свідку не було роз`яснено чи розкрито зміст усіх її прав та обов`язків та того, що особа, відповідно до ст. 63 Конституції України, не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, тому підстави вважати відповідний протокол недопустимим доказом відсутні, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині є необґрунтованими та спростовуються наведеним вище.

За клопотанням учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення оскарженого судового рішення.

Так, ставлячи вимоги про скасування даного вироку, обвинувачений під час апеляційного розгляду провадження заявив клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_10 .

Однак, заявляючи дане клопотання про повторне дослідження показань свідка, яка відмовились від дачі показань в суді першої інстанції на підставі ст. 63 Конституції України, тобто доказів, встановлених під час судового розгляду, апелянтом не вказано як ці вимоги кореспондуються з приписами ч. 3 ст. 404 КПК України, оскільки не було зазначено обґрунтованих доводів про порушення, допущені судом першої інстанції при їх дослідженні.

Незгода сторони захисту із висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є підставою для повторного дослідження тих самих доказів, які були досліджені в змагальному процесі в суді першої інстанції.

Питання про повторне дослідження доказів і фактичних обставин апеляційним судом може постати, лише якщо суд першої інстанції не забезпечив можливість обвинуваченого дослідити докази під час змагальної процедури в суді першої інстанції. Частина третя статті 404 КПК, власне, і забезпечує таку можливість, зобов`язуючи суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження фактичних обставин справи, якщо суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, враховуючи положення ч. 3 ст. 404 КПК, відмовляє в задоволенні клопотання обвинуваченого про повторний допит свідка ОСОБА_10 та приймає до уваги докази, безпосередньо досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду.

Не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження твердження апелянта про те, що джинси, які були вилучені під час проведення обшуку від 20 липня 2022 року, проведеного за місцем фактично проживання ОСОБА_8 не його та були придбані ОСОБА_47 (матір обвинуваченого) вже після його затримання.

Згідно із протоколом обшуку від 20 липня 2022 року, проведеного працівниками поліції у приміщенні житлового будинку та господарських спорудах за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем фактично проживання ОСОБА_8 , виявлено та вилучено джинсові штани синього кольору зі слідами речовини бурого кольору.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/103-22/6858-БД від 20 вересня 2022 року на джинсових штанах, вилучених під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , виявлено кров людини (об`єкт №1.3), генетичні ознаки слідів якої збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_7 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Згідно із висновком експерта №СЕ-19/103-22/6942-БД від 16 вересня 2022 року на зрізах нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_8 (об`єкт №1.3) виявлено клітини з ядрами, генетичні ознаки яких є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_8 та зразка крові ОСОБА_7 та не містять генетичних ознак зразка крові ОСОБА_10 .

Таким чином зазначені докази вказують на те, що вилучені джинси, які згідно проведеного обшуку від 20 липня 2022 року вилучені за місцем проживання обвинуваченого, належні саме обвинуваченому, а показання свідка ОСОБА_48 суд першої інстанції правильно розцінив як намагання допомогти сину уникнути відповідальності. Крім того, посилання обвинуваченого про розбіжність у кольорі джинсів, які були одягненні на ньому, що зафіксовано відеозаписом із відеокамери, яка розташована на перехресті вулиць Луцької та Грушевського та біля механічного заводу в м. Ківерці і тих, які були вилучені та оглянуті в судовому засіданні є суб`єктивним судженням ОСОБА_8 , яке жодним чином не підтверджено.

Зазначені вище докази у кримінальному провадженні не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення ОСОБА_8 та правильно, визнавши його винуватим, кваліфікував дії за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Окремій увазі, судова колегія приділяє висновку судово-психіатричного експерта №179 від 11 серпня 2022 року, згідно якого ОСОБА_8 в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій не виявляв ознак хронічного психічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності (включно з паталогічним сп`янінням), міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Ознак будь-якого психічного захворювання на час проведення експертизи не виявлено.

Однак, посилання ОСОБА_8 на емоційні переживання (злість, образа, ревнощі, що не виключено, сформувались на психогенному ґрунті, через негаразди у взаєминах з дружиною) свідчать про схильність до безпричинної агресії обвинуваченого та в сукупності з іншими перевіреними доказами вказують на ймовірність раптового виникнення мотиву вчинення злочину на ґрунті особистого конфлікту, ревнощів до дружини.

З цих підстав апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи обвинуваченого про його непричетність до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Таким чином, порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України як на досудовому розслідуванні, так і судовому розгляді при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення стосовно ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не виявлено. Докази у кримінальному провадженні зібрані та досліджені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Суд апеляційної інстанції констатує відсутність підстав для скасування оскарженого вироку та закриття кримінального провадження, з мотивів наведених апелянтом. Апеляційна інстанція, перевіривши такі вимоги, не знаходить підстав задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 .

На підставі наведеного і керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом,а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: