У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу тримання під вартою

29 вересня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000052 від 10.08.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Турка Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в :

старший слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 , за погодженням прокурора, звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваногоОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Клопотання мотивує тим, що останній підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні №0000052 від 10.08.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , відповідно до наказу в.о. директора КНП «Турківська міська центральна лікарня» Турківської міської ради №65 від 18.04.2022, призначений на посаду заступника директора з експертизи тимчасової непрацездатності вищевказаного медичного закладу.

Відповідно до п. 1.7. посадової інструкції заступника директора з експертизи тимчасової непрацездатності КНП «Турківська міська центральна лікарня» затвердженою директора вказаного закладу, ОСОБА_5 очолює лікарсько-консультативну комісію (далі ЛКК).

Окрім цього, п. 2.2. вказаної посадової інструкції ОСОБА_5 організовує роботу ЛКК, складає графік роботи та в її складі, окрім іншого, відбирає та направляє на медико-соціальної експертизу (далі МСЕК) пацієнтів, які часто і довго хворіють, а також інших громадян з ознаками стійкої непрацездатності.

Згідно примітки до ст. 364 КК України, ОСОБА_5 є службовою особою оскільки, обіймає посаду в комунальному підприємстві, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

Згідно ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_5 забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Разом з тим, в порушення вказаних вище вимог законодавства та своїх службових обов`язків ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою групою осіб із лікарем методистом КНП «Турківська міська центральна лікарня» ОСОБА_7 та головою Самбірської міжрайонної МСЕК ОСОБА_8 , поєднаною з вимаганням неправомірної вигоди, став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, 08.08.2023 громадянин України ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_5 з приводу роз`яснення процедури проходження його батьком ОСОБА_10 огляду в ЛКК КНП «Турківська міська центральна лікарня» та подальшого його направлення на МСЕК для встановлення 2 групи інвалідності, оскільки за медичними показниками останній мав ознаками стійкої непрацездатності.

В ході вказаної розмови, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_11 що дана процедура не є безкоштовною та за підготовку і скерування направлення встановленої форми до МСЕК, йому як голові ЛКК «Турківська міська центральна лікарня» необхідно надати неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США.

Надалі, 17.08.2023 близько 10:00 год. ОСОБА_5 надаючи вказівки засобами мобільного зв`язку вказав ОСОБА_9 передати частину неправомірної вигоди у розмірі 300 доларів США невстановленому посереднику, що ОСОБА_9 і було виконано, перебуваючи в АДРЕСА_2 .

Після цього, ОСОБА_5 вказав ОСОБА_9 другу частину неправомірної вигоди передати його заступнику ОСОБА_7 , яка чекатиме його в кабінеті №19 КНП «Турківська міська центральна лікарня».

На виконання вказівок ОСОБА_5 , 17.08.2023 ОСОБА_9 прибув у вищевказаний кабінет та на вимогу ОСОБА_7 надав їй 700 доларів США, однак остання посилаючись на факт того, що купюри були старого зразка, наказала ОСОБА_9 здійснити їх обмін та 21.08.2023 передати вказані грошові кошти їй.

21.08.2023 ОСОБА_9 прибув до ОСОБА_7 в приміщення КНП «Турківська міська центральна лікарня», де остання будучи у змові з ОСОБА_5 , зателефонувавши останньому та уточнивши обставини передачі неправомірної вигоди, вказала ОСОБА_9 вийти на вулицю перед приміщенням лікарні та чекати ОСОБА_5 .

Виконавши вказівки ОСОБА_7 , близько 11:00 год. 21.08.2023 ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_5 , який вказав здійснити конвертацію 700 доларів США в українську гривню, після чого чекати його біля приміщення поліклінічного відділення КНП «Турківська міська центральна лікарня», що за адресою Львівська обл., Самбірський р-н., м. Турка, вул. Січових Стрільців, 94.

Надалі, близько 13:00 год. перебуваючи за вищевказаною адресою та знаходячись за кермом автомобіля марки Nissan Rogue, ОСОБА_5 в ході особистої зустрічі із ОСОБА_9 , вимагав та одержав від останнього другу частину неправомірної вигоди в розмірі 26500 грн., в якості еквівалента 700 доларам США.

Після чого, в розмові ОСОБА_5 вказав ОСОБА_9 , що за вказані грошові кошти він лише скерує направлення встановленої форми на Самбірську міжрайонну МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», однак за позитивне вирішення питання про встановлення 2 групи інвалідності ОСОБА_10 , ОСОБА_9 потрібно буде надати неправомірну вигоду, суму якої ОСОБА_5 доведе згодом.

25.09.2023 ОСОБА_9 діючи за вказівкою ОСОБА_5 прибув до приміщення поліклінічного відділення КНП «Турківська міська центральна лікарня», що за адресою Львівська обл., Самбірський р-н., м. Турка, вул. Січових Стрільців, 94, де зустрівся із ОСОБА_7 , яка виконувала обов`язки ОСОБА_5 як голови лікарсько-консультативної комісії КНП «Турківська міська центральна лікарня» та повідомила, що за встановлення 2 групи інвалідності ОСОБА_10 , ОСОБА_9 необхідно буде 26.09.2023 надати їй неправомірну вигоду в розмірі 2000 доларів США для подальшої їх передачі членам Самбірської міжрайонної МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» та після одержання відповідної довідки МСЕК, додатково необхідно буде надати ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 200 доларів США.

26.09.2023 близько 12:00 год. ОСОБА_9 виконуючи вказівки ОСОБА_7 , прибув до приміщення КНП «Турківська міська центральна лікарня», де зустрівся з останньою у її службовому кабінеті №19 та передав на її вимогу 2000 доларів США, в якості неправомірної вигоди членам Самбірської міжрайонної МСЕК за встановлення 2 групи інвалідності ОСОБА_10 .

У подальшому, 26.09.2023 приблизно 16:20 год. ОСОБА_7 , виконуючи попередні злочинні домовленості прибула до приміщення Самбірської міжрайонної МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», що за адресою: м. Самбір, вул. Чайковського, 12, де у кабінеті голови Самбірської МСЕК передала ОСОБА_8 неправомірну вигоду у сумі 2000 доларів США, отриману раніше від ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_9 що останній разом зі своїм батьком повинен прибути зранку 27.09.2023 для проходження огляду до МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», що за адресою: м. Самбір, вул. Чайковського, 12.

Надалі, 27.09.2023 ОСОБА_9 разом із батьком ОСОБА_10 діючи за вказівкою невстановленої посадової особи Самбірської міжрайонної МСЕК, наданої за допомогою телефону 26.09.2023, прибули до вказаної установи, де ОСОБА_10 був оглянутий та головою Самбірської міжрайонної МСЕК ОСОБА_8 була надана довідка про встановлення ОСОБА_10 2 групи інвалідності.

Отримавши вказану довідку, 27.09.2023 близько 15:00 год. ОСОБА_9 , діючи за вказівкою ОСОБА_7 , прибув до приміщення поліклінічного відділення КНП «Турківська міська центральна лікарня», що за адресою Львівська обл., Самбірський р-н., м. Турка, вул. Січових Стрільців, 94, та на вимогу останньої передав їй в службовому кабінеті №19 неправомірну вигоду у розмірі 200 доларів США.

У подальшому, того ж дня, злочинну діяльність ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 припинено, а частину одержаної неправомірної вигоди вилучено.

Про підозру у вчиненні вказаного злочинуОСОБА_5 повідомлено28.09.2023. З врахуванням обставин кримінального правопорушення, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі,може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

А тому прокурор вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень. Разом з тим, при виконанні судом вимог ч.4 ст. 183 КПК України, щодо визначення застави, враховуючи передбаченні ч.ч.4, 5 ст.182 КПК України обставини, є необхідним визначити останньому заставу у сумі не меше600 000 гривень.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, окрім цього не заперечує про визначення розміру застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_5 підозру заперечив, проти поданного клопотання заперечив.

Захисник підтримала позицію свого підзахисного.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000052 від 10.08.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_5 повідомлено 28 вересня 2023 року.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного подання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному, яку слідство обґрунтовує: рапортами на виявлення ознак кримінального правопорушення; заявою ОСОБА_9 від 09.08.2023; протоколами допиту свідка Долинського від 14.08.2023, 17.08.2023, 23.09.2023, 28.09.2023; матеріалами УСБУ у Львівській області від 09.08.2023, 14.08.2023, 21.08.2023; протоколами огляду та ідентифікації грошових коштів від 16.08.2023, 21.08.2023, 23.08.2023, 27.09.2023; протоколами обшуку від 27.09.2023; направленням на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) хворого ОСОБА_10 ; довідкою до акта огляду медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) інваліда ОСОБА_10 ; іншими матеріалами кримінального провадження № 0000052 від 10.08.2023.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Крім того, як зазначає ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність ( «СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).

Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.

Зокрема, обґрунтованими є доводи прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінується йому є тяжким, у разі доведення його вини може бути призначено покарання у вигляді восьми років позбавлення волі, без альтернативи призначення більш м`якого покарання, та останній, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований злочин, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Разом з цим, підозрюваний, володіючи документами для виїзду за кордон, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування (не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення, перевіряється можлива причетність підозрюваного до одержання неправомірної вигоди від інших громадян за вирішення питань, пов`язаних із підготовкою та отриманням відповідних медичних документів.

Ураховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, останній достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, а також обіймаючи посаду голови ЛКК КНП «Турківська центральна міська лікарня» може їх знищити, спотворити, приховати не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, підозрюваний може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останньому допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні) виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, зокрема тих, які сприяли у викритті її протиправної діяльності, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, з метою зміни або відмови їх від показів.

Відтак, обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до забезпечення нею конспірації злочинної діяльності шляхом, зокрема шляхом надання порад та вказівок стосовно завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними засобами контролю.

Зухвалість вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що останній, розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, та усвідомлюючи факт вчинення ним протиправних дій, обставини яких на даний час встановлюються органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення).

Ризик, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється), полягає в тому, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

Ураховуючи те, що зазначений вище злочин вчинявся підозрюваним з корисливих мотивів, метою яких було неправомірне отримання від заявника грошових коштів, обрання щодо нього запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, призведе до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень з метою особистого збагачення.

У зв`язку із тим, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані (Конвенція), тому органом досудового розслідування було враховано наявність законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Враховуючи наведені вище обставини, прихожу до переконання, що до підозрюваної слід застосувати запобіжний захід - тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, саме стаття 5 Конвенції розкриває питання права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до прецедентного права Суду, гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні (дивіться Мангурас проти Іспанії [ВП], №. 12050/04, § 78, ЄСПЛ 2010 року). Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (дивіться Неймайстер проти Австрії, 27 червня 1968 року, § 14, серія А 8). Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого (дивіться Maнгурас, наведена вище, § § 79 - 80). Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити (дивіться Toшев проти Болгарії, № 56308/00, § 68, 10 серпня 2006 року; і Iванчук проти Польщі, № 25196/94, § 66, 15 листопада 2011 року).

Навіть якщо рішення національних судів про відмову звільнення під заставу засновані на «відповідних» і «достатніх» підставах Суд повинен також встановити, чи виявили компетентні національні органи влади «особливу ретельність» при вирішенні цього питання. Суд вважав, що цей критерій повинен бути доречним навіть у зв`язку з рішенням щодо визначення умов звільнення під заставу після того, як звільнення під заставу було офіційно дозволено, якщо особа залишилася в ув`язненні внаслідок відсутності можливості внести заставу (дивіться Koлаковіч проти Мальти, № 76392/12, § 74, 19 березня 2015 року).

Так, у справі Mangouras v. Spain ЄСПЛ вказав, що оскільки зростаючий стандарт в галузі захисту прав людини відповідно і неминуче вимагав більшої твердості при оцінці порушень фундаментальних цінностей демократичних суспільств, при визначенні розміру застави не можна виключати прийняття до уваги професійного середовища, яке сформувало обставини для даної діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу.

Так у цій справі заявнику було призначено заставу у сумі 3 000 000 євро і було встановлено, що вказана сума, швидше за все, перевищувала платоспроможність заявника. Однак, враховуючи винятковий характер справи та величезний збиток ЄСПЛ визнав, що визначення застави у такому розмірі не є порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. CzechRepublic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчий суддя враховує, що ймовірний злочини віднесений до категорії тяжких.

Тому, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси кримінального провадження, вважаю, що підозрюваному слід визначити заставу в сумі 600 000 гривень.

На думку слідчого судді, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , рахувати з часу затримання - 27 вересня 2023 року о 15:25 год.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в сумі 600000 гривень.

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту (м. Турка Львівської області), в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1