справа № 619/6108/23
провадження № 1-кп/619/398/23
УХВАЛА

іменем України

28 грудня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
потерпілоїОСОБА_4
обвинуваченогоОСОБА_5
розглянув у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002229 від 20.10.2023 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Пересічне Дергачівського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

установив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 20 жовтня 2023 року, приблизно о 06 год 40 хв керував технічно справним транспортним засобом - легковим автомобілем марки «TOYOTA» моделі «CORONA», 1982 року випуску, р/н НОМЕР_1 , та рухався по авто дорозі Харків-Охтирка, яка згідно з переліком автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2021 р. № 1242, має індекс «Р-46», у напрямку з смт Солоницівка до м. Харків, по вул. Сумський Шлях, зі швидкістю 70 км/год. В процесі свого руху ОСОБА_5 наближався до нерегульованого пішохідного переходу у с. Подвірки Харківського району Харківської області, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.2 «Зебра» Правил дорожнього руху, розташованого поблизу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, в межах вказаного нерегульованого пішохідного переходу, зліва направо відносно напрямку руху вищевзазначеного легкового автомобіля під керуванням ОСОБА_5 , проїжджу частину вул. Сумський шлях переходили пішоходи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, ОСОБА_5 , діючи необережно, проявив неуважність, не переконався в безпеці руху при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яких він об`єктивно спроможний був виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, не маючи для цього перешкод технічного характеру, не надав дорогу пішоходам, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким: п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; та, продовжуючи рух, допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які перетинали проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку його руху.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_4 завдано наступних ушкоджень: закритий перелом променевої та ліктьової кісток ліворуч; закритий перелом великогомілкової кістки праворуч, закритий перелом голівки малогомілкової кістки праворуч.

Вказані вище тілесні ушкодження не є небезпечними для життя в момент їх утворення, а спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) і за цією ознакою відповідно до п. 2.2.1. «а, б, в» п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, у сукупності належать до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи у вказаній дорожній обстановці в діях водія транспортного засобу - легкового автомобіля марки «TOYOTA» моделі «CORONA», 1982 року випуску, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 наявні невідповідності вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи на момент експертного огляду та на момент ДТП рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина транспортного засобу - легкового автомобіля марки «TOYOTA» моделі «CORONA», 1982 року випуску, р/н НОМЕР_1 перебували у працездатному стані.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобам, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

У судовому засідання потерпіла ОСОБА_4 також просила звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що вони примирилися та підтвердила, що їй відшкодовані завдані збитки.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та закриття кримінального провадження.

Заслухавши клопотання та думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 286 КПК України визначено, що суд має невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, при цьому у разі, якщо обвинувачений не заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності, то у суду відсутні правові підстави для відмову у задоволенні клопотання та продовження проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Отже, злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є нетяжким.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Частиною третьою статті 285 КПК України передбачено, що обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні необережного нетяжкого злочину, під час керування транспортним засобом не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та не перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, обвинувачений примирився з потерпілим, відшкодував завдані ним збитки та потерпілий не заперечує проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Відповідно до положень ст. 118 КПК України процесуальними витратами є: витрати на правову допомогу; витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрати, пов`язані із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрати, пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року в справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК). Оскільки ст. 126 КПК визначено, що зазначене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

У поставові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 462/6473/16-ц (провадження № 14-400цс18)ВП ВС зазначила, що питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК. Діючий КПК України не обмежує стягнення процесуальних витрат лише при винесенні вироку суду, такі витрати можуть бути стягнуті і після винесення ухвали суду про закриття провадження по справі.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

У зв`язку з викладеним, з обвинуваченого ОСОБА_5 суд стягує на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертиз.

Частиною четвертою статті 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2023 року накладено арешт на транспортний засіб марки «TOYOTA CORONA», р/н НОМЕР_1 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , фактично знаходиться у користуванні ОСОБА_5 , із забороною відчуження, розпорядження та користування на час проведення експертних досліджень в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи, що провадження по справі закривається, то арешт підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі статті 46 КК України та керуючись статтями 284 ч. 2 п. 1, 285, 286, 288, 314 ч. 3 п. 2, 392 КПК України, суд

постановив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002229 від 20.10.2023, закрити.

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2023 року (справа № 619/5233/23 провадження № 1-кс/619/1045/23), - скасувати.

Автомобіль марки «TOYOTA CORONA», р/н НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_7 або законному володільцю ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДЕКЦ експертиз: №№ СЕ-19/121-23/25364-ІТ від 21.12.2023 у розмірі 4543, 68 грн та СЕ-19/121-23/26402-ІТ від 18.12.2023 у розмірі 3029,12 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1