Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/709/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Кіровограда, із повною загальною середньою освітою, неодруженому, немаючому на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2552 КК України продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто з 12 год. 05 хв. 11.12.2023 до 12 год. 05 хв. 08.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2023, задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, а саме: до 12 год. 05 хв. 08.02.2024.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2552 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні в т.ч. інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти чи об`єкти, що мають значення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За висновком слідчого судді ризики, передбаченні п.п.1,3,4,5 ст. 177 КПК України є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки застосований запобіжний захід забезпечує належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного, в апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що надані суду матеріали клопотання містять формальні докази на доведення його винуватості. Докази на підтвердження наявності ризиків взагалі відсутні і були лише формально озвучені стороною обвинувачення. Жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України прокурором не доведений, не надано будь-яких доказів, щодо наявних ризиків у діях ОСОБА_6 .

Підозрюваний ОСОБА_6 не має сенсу переховуватись від суду, так як він відбуває покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2020 року у вигляді 4 років позбавлення волі та 14.12.2023 року в рамках кримінального провадження № 0000252 відносно ОСОБА_6 суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі №405/1961/23 продовжено строк тримання під вартою з 14 грудня 2023 року по 11 лютого 2024 року, що таким чином позбавляє підозрюваного ОСОБА_6 можливості вчиняти дії визначені ч.1 ст. 177 КПК України.

Також захисник зазначає, що підозрюваний ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні утримується під вартою майже чотири місяці, що є достатнім для проведення першочергових слідчих дій, спрямованих на здобуття та фіксацію доказів, яким цей підозрюваний міг би перешкодити, перебуваючи на свободі.

При цьому, сторона захисту вважає, що виключні обставини для тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою відсутні, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Розгляд даної апеляційної скарги було призначено у відкритому судовому засіданні, проте в зазначений день та час учасники процесу до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлялися у встановленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції до апеляційного суду не надходили.

Захисник ОСОБА_5 та прокурор до початку апеляційного розгляду подали заяви, в яких вони просять проводити розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Підозрюваний ОСОБА_6 , який утримується під вартою, повідомлений належним чином про день та час розгляду апеляційної скарги захисника, з клопотанням про його обов`язкову участь в судовому засіданні не подавав.

Враховуючи наведене апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, ухвалює рішення за результатами письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали клопотання, які надійшли з районного суду та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Як убачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000535 від 09.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2552, ч. 4 ст. 189 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження 15.09.2023 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2552 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.09.2023 відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід тримання під вартою строком до 21.10.2023.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2023 ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу тримання під вартою строком до 18.12.2023.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2023 у кримінальному провадженні № 0000535 від 09.05.2023 продовжено строк досудового розслідування до 21.12.2023.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000535 від 09.05.2023 продовжено до 08.02.2024.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 2552 України, оскільки вказане підтверджується письмовими доказами, які долучені слідчим до клопотання, зокрема: повідомленням про підозру; протоколом про тимчасовий доступ до речей і документів; протоколом допиту свідка; висновком експерта.

Крім того, колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо наявності ризиків, можливої не процесуальної поведінки підозрюваного, встановлені п.п.1,3,4,5 ст. 177 КПК України.

Так, ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, є реальним, оскільки має для цього всі можливості та засоби. Відсутні стійкі соціальні зв`язки, відсутнє постійне місця роботи та постійне місце проживання, а отже має можливість залишити межі контрольованої території України.

Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення негативних наслідків для себе, підозрюваний, використовуючи вплив на учасників кримінального провадження з метою зміни їх показів або перешкоджання безпосереднього дослідження судом їх показів, має можливість незаконно впливати на свідків.

Підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні в т.ч. інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти чи об`єкти, що мають значення.

Також, виходячи з обставин вчинення кримінального правопорушення встановлених на даний час, та враховуючи особу підозрюваного є обґрунтовані підстави вважати доведеним ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Так, неодноразово засуджений, на даний час до суду направлено два обвинувальних акта щодо ОСОБА_6 у скоєнні особливо тяжких злочинів, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став, продовжив злочинну діяльність.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя районного суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, продовживши стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність судового рішення про необхідність продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Інших переконливих доводів щодо незаконності рішення слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено та не встановлено під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4