У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

31 січня 2024 року м.Рівне

Справа № 567/1970/23

Провадження № 11-кп/4815/244/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 на протокольну ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 16 січня 2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000215 від 24.11.2022 року відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 286 КК України на наявність перешкод для їх прийняття до розгляду, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 16 січня 2024 року, занесену в протокол судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання про залучення в якості захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_2 у зв`язку з недотриманням останнім вимог щодо несумісності.

Не погодившись з ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 16 січня 2024 року, обвинуваченим ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_2 подані апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу суду першої інстанції від 16 січня 2024 року. Адвокат ОСОБА_2 в апеляційній скарзі також просить повідомити уповноважені органи про обставини, які можуть слугувати підставою для притягнення судді Острозького районного суду Рівненської області до дисциплінарної відповідальності.

Перевіривши апеляційні скарги, суддя-доповідач вважає, що у відкритті провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_2 на ухвалу суду першої інстанції від 16 січня 2024 року необхідно відмовити з таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, згідно зі ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства ? є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно ч.1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Тобто зазначені норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Проте, серед зазначеного переліку судових рішень, які можуть бути оскарженими в апеляційному порядку, ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про залучення захисника окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Наведене свідчить про те, що обвинуваченим ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_2 оскаржено ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню.

Згідно зі ч.2 ст. 19 Конституції України посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_2 подано апеляційні скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, то у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами останніх слід відмовити.

За наведеного, апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відмова у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з оскарженням рішення, оскарження якого не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя.

Керуючись ст.399 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 на протокольну ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 16 січня 2024 року.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати особам, які подали апеляційні скарги, разом з апеляційними скаргами та усіма доданими до них матеріалами, відповідно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1