У Х В А Л А

"27" грудня 2023 р. Справа № 608/1209/17

Провадження № 1-кп/596/34/2023

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання володільця майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0002228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2017 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 на стадії підготовчого судового засідання звернулася з клопотанням про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_7 .

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 14 липня 2017 року в рамках кримінального провадження №0002228 від 13.07.2017 року за ч.1 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України щодо ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 накладено арешт.

З 26 травня 2007 року вона перебуває у шлюбі із ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26.05.2007 року.

Згідно з вимогами ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, з урахуванням достатньо чітких положень ст. 59 КК України для застосування, а також встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, визначених законом принципів розподілу майна подружжя, на даному етапі, на переконання володільця майна, виправдовують накладення арешту з метою дієвого забезпечення можливої конфіскації у разі визнання ОСОБА_4 винним за вироком суду лише на 1/2 частину квартири загальною площею 47,8 кв.м, за адресою АДРЕСА_3 .

В підготовчому судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання володільця майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання про зняття арешту з майна, посилаючись на його необгрунтованість.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, оглянувши матеріали додані до клопотання, прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Як встановлено, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 14 липня 2017 року в кримінальному провадженні №0002228 накладено арешт на майно, яке на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - шляхом заборони його власнику розпоряджатись та вчиняти будь-які операції з вказаним майном, зокрема, на квартиру загальною площею, 47,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно вказаної ухвали слідчого судді слідує, що арешт на квартиру накладено з метою забезпечення його конфіскації у випадку застосування додаткового покарання конфіскації майна, передбаченого санкцією ч.3 ст.369 КК України.

Положеннями ст.174 КПК України передбачено право суду на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, у разі надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед судом їх переконливості.

Суд зауважує, що інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст.174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

В той же час, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до наданих матеріалів встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , набута ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_7 . Згідно п.10 зазначеного договору купівлі-продажу, придбана квартира АДРЕСА_4 належатиме ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. Чоловік покупця дав згоду на придбання квартири, що підтверджується письмовою заяву ОСОБА_4 .

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно приписів ч.1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Як встановлено, співвласник майна ОСОБА_6 не є учасником кримінального провадження, а отже її право власності на частки майна не може бути обмежене.

Як встановлено, органом досудового розслідування квартира, на яку накладено арешт ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 14 липня 2017 року, речовим доказом не визнана.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини, які не були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання про арешт майна та ухвалення рішення за результатом такого розгляду, на переконання суду є необхідним скасування арешту, накладеного на квартири АДРЕСА_2 .

За наведених обставин клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 314, 315, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт частки квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 14 липня 2017 року (справа №757/40525/17-к) в кримінальному провадженні №0002228.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено та оголошено 28.12.2023 о 08 год. 15 хв.

Суддя : ОСОБА_8