Справа № 671/1779/23
Провадження № 1-кп/671/137/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 р. м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні одну малолітньо дитину, працюючого електрогазозварником в ПП «Транс-Авто-Д», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

в с т а н о в и в:

18 березня 2014 року відповідно до Указу Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Згідно абзацу п`ятого статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12 травня 2015 року та відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався, востаннє Указом Президента України від 02 травня 2023 року № 254/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №3057-ІХ від 01 травня 2023 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 від 03 березня 2022 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року оголошено загальну мобілізацію, в тому числі і на території Хмельницької області.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки зазначені в повістках.

ОСОБА_4 , 27 червня 2023 року відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, будучи військовозобов`язаним, з метою постановки на військовий облік прибув до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 30 червня 2023 року ОСОБА_4 прибув до вищевказаної установи та був направлений до « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , для проходження обстеження та медичного огляду, де пройшовши військово-лікарську комісію, за результатами проходження якої, відповідно до довідки № 1695 від 03 липня 2023 року визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби.

Встановивши, відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року, які надавали б ОСОБА_4 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, військовослужбовцем сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 03 липня 2023 року о 17 год 20 хв в приміщенні кабінету № 12 ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , останньому під розпис особисто вручено повістку на відправку та роз`яснено її зміст, а саме необхідність прибуття 11 липня 2023 року о 18 год 00 хв до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого відправлення до військової частини та подальшого проходження військової служби під час мобілізації, а також повідомлено про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 від 03 березня 2022 року.

У подальшому, після отримання вищевказаної повістки, ОСОБА_4 , діючи умисно, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 від 03 березня 2022 року, не прибув до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 о 18 год 00 хв 11 липня 2023 року, тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст. 336 КК України.

28.07.2023 р. під час досудового розслідування між підозрюваним та прокурором Волочиської окружної прокуратури було укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог статей 469, 472 КПК України.

Згідно з даною угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та погодився на призначення покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та шість місяців із звільненням від відбування покарання з встановленням іспитового строку.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, що відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, визнав повністю.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, та наполягає в судовому засіданні на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення обвинуваченим угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам статей 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ст. 336 КК України.

Звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання за таких обставин відповідає вимогам ст. 75 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання зі звільненням обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання на підставі ст. 75 КК України з визначенням іспитового строку.

Відповідно до положень частини 3 ст. 75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років (ч. 4 ст. 75 КК України).

Процесуальні витрати на залучення експертів та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 374-376, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284, що укладена 28.07.2023 р. між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти вказаний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1