Провадження № 1-в/204/1445/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2023 року до суду надійшло зазначене клопотання засудженого ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання засуджений зазначив, що 20 липня 2023 року Дніпровським апеляційним судом постановлено вирок, за яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 08.09.2021 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На момент подачі клопотання ОСОБА_6 відбув більше половини строку покарання призначеного за вироком суду. Невідбутий строк складає 2 роки 6 місяців 27 днів. ОСОБА_6 став на шлях виправлення, бажає працювати та доводити своє виправлення сумлінною працею і поведінкою, бажає й хоче працювати на користь держави України та Українського народу. Зобов`язується виконувати всі покладені на нього обов`язки та законні вимоги, та ніколи не порушувати Закони України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав в повному обсязі просив суд його задовольнити, у зв`язку з його виправленням.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання засудженого підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, оскільки ОСОБА_6 заохочень не має, жодним чином не реалізовує своє право на працю під час відбування покарання. Таким чином, підстав для застосування до ОСОБА_6 ст. 82 КК України не вбачається.

Представник установи вирішення клопотання засудженого залишив на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши подане клопотання, надані матеріали особової справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 82 КК України, суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 частини 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Згідно ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд звертає увагу, що кримінальне законодавство вимагає від засудженого доводити своє виправлення в період усього часу відбування покарання.

Судом встановлено, що вироком Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2023 року вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2021 року відносно ОСОБА_6 скасовано. ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.09.2020 року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 26.03.2021 року.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи, обставини, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення не підтверджено, в матеріалах особової справи наявні відомості про те, що засуджений протягом строку відбування покарання допускав порушення порядку відбування покарання, у 2021 році мав стягнення, заохочень не мав, не працює.

Дані факти не свідчать, що засуджений став на шлях виправлення, наявності в його поведінці позитивних змін. Інших даних на підтвердження виправлення засудженого не встановлено, та не надано при розгляді клопотання. Обставини вказані засудженим у клопотанні про те, що він бажає бути корисним, працювати на користь держави, окрім тверджень засудженого, нічим не підтверджені.

Оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що процес виправлення ОСОБА_6 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах. Для цього останньому потрібен більш тривалий час.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи особу засудженого в цілому, те, що він раніше судимий за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів проти власності, дані про поведінку засудженого та ставлення його праці за весь період відбування покарання, який не виявив бажання бути працевлаштованим, мав стягнення, з призначеного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, фактично відбув 2 роки 7 місяців 20 днів, вважає заміну невідбутої частини покарання більш м`яким передчасною.

На думку суду, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, з огляду на відсутність відомостей про позитивні зміни в поведінці засудженого, працевлаштування та сумлінного ставлення до праці, наявні відомості про порушення засудженим порядку відбування покарання, суд доходить до висновку, що надані матеріали не свідчать про те, що засуджений на даний час став на шлях виправлення та щодо нього може бути прийнято рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст.82 КК України, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.376 КПК України, ст.82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, - відмовити.

Копію ухвали суду направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для відома та вручення засудженому ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст ухвали складено 20.11.2023 року.

Суддя ОСОБА_1