Справа № 352/1022/19
Провадження № 1-кп/352/19/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023 м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000169 від 08.05.2019 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, утриманця однієї неповнолітньої дитини, з середньою освітою, не працюючого, інваліда другої групи, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, депутатом не обирався, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

в с т а н о в и в :

До суду 23 травня 2019 року від прокурора Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 05.11.2012 р. винесено рішення про стягнення з ОСОБА_8 аліментів на користь колишньої дружини ОСОБА_9 на утримання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) останнього щомісячно, але не менше на одну дитину, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 03.05.2012 року і зобов`язаано проводити до повноліття дитини.

На виконання вказаного рішення Тисменицького районного суду у Тисменицькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №0915/1995/12, виданого 05.11.2012 р. про стягнення аліментних платежів з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) останнього щомісячно, але не менше на одну дитину, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Установлено, що у період з жовтня 2013 року по квітень 2019 року ОСОБА_8 здійснював роботи по обробленню присадибних ділянок та виконував інші господарські роботи на території Івано-Франківської області, за що отримував грошові кошти. Однак жодного грошового переказу чи готівкових коштів колишній дружині - ОСОБА_9 по сплаті аліментів своїй неповнолітній дитині не здійснював.

Таким чином, ОСОБА_8 , не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я у період часу з жовтня 2013 р. по травень 2019 р., на офіційну роботу не влаштовувався, на обліку в Тисменицькому центрі зайнятості не перебував та у порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення її повноліття, а також ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», виплату аліментів взагалі не здійснював.

Враховуючи викладене, ОСОБА_8 з 01.10.2013 р. по 01.05.2019 р., внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, незважаючи на неодноразові попередження Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, систематично і наполегливо не сплачував кошти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 .

Крім того, ОСОБА_8 , як батько неповнолітньої дитини, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надавав йому необхідних для існування коштів, їжі та одягу, а також не брав участь у його вихованні.

Таким чином, ОСОБА_8 з 01.10.2013 р. по 01.05.2019 р.,проживаючи окремо від свого неповнолітнього сина ОСОБА_10 , будучи його батьком, всупереч вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, маючи обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та всупереч вимог Закону України «Про охорону дитинства» - 2001 року, умисно життям дитини не цікавився, вихованням не займався, з дитиною не спілкувався, матеріально не забезпечував.

Виходячи з вищенаведеного ОСОБА_8 у вищезазначений період часу злісно ухилявся від сплати аліментів та утримання неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні, а також злісно ухилявся від батьківського обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини.

Загальна сума заборгованості по аліментних платежах боржника ОСОБА_8 станом на 01.05.2019 р. становить 52 908,2 (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот вісім гривень дві) копійки.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_10 , заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Просив клопотання задоволити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_10 не заперечувала.

Потерпіла ОСОБА_9 подала до суду письмову заяву, змістом якої стверджується, що вона не заперечує щодо звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до ст.ст. 285-288 КПК України. Просила клопотання розглянути за її відсутності в судовому засіданні.

ОСОБА_10 роз`яснено суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, вчинене ОСОБА_10 01 травня 2019 року.

Вчинене ОСОБА_10 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку за який передбачено покарання у виді обмеження волі чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років минуло три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років ,а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що перебіг давності притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності не зупинявся і не переривався, останній не ухилявся від досудового розслідування та суду, та до закінчення строків давності не скоїв нового кримінального правопорушення. Поряд із вищенаведеним, судом встановлено, що зупинення судового проваження, як і часта неявка ОСОБА_10 в судові засідання по даному кримінальному провадженні, мали місце не в наслідок неналежної процесуальної поведінки останнього, а внаслідок вкрай неналежного стану здоров`я інваліда ОСОБА_10 , що стверджується медичними виписками з історії хвороби останнього, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 р. (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) висловилась щодо кримінально-правової оцінки частої подачі клопотань про відкладення судових засідань в контексті ухилення особи від слідства та суду. У вказаному рішенні Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відкладення судових засідань за клопотаннями сторін або ж з інших причин не є ухиленням від слідства та суду та не може бути підставою для зупинення перебігу давності відповідно до ст. 49 КК України.

Згідно ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Нормою ст. 286 ч. 4 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що з дня вчинення ОСОБА_8 неправомірного діяння передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, який згідно ст.12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, минуло більше трьох років, а відповідно до вимог ст. 49 КК України трьохрічний строк притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинене неправомірне діяння сплив, то його слід звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності. Будь-які інші обставини, які б виключали можливість застосування щодо ОСОБА_8 норм ст. 284 КПК України та ст. 49 КК України, судом не встановлені.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирався.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженні, а саме матеріали виконавчого провадження № 48461391 слід повернути за приналежністю Івано-Франківському ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

На підставі наведеного, ст.ст. 12, 49 КК України, керуючись ст. ст. 284 - 286, 288, 314 -316, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000169 від 08.05.2019 року, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000169 від 08.05.2019 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,- закрити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирався, як і підстави для його обрання останньому до вступу ухвали в законну силу відсутні..

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженні - матеріали виконавчого провадження № 48461391 - повернути за приналежністю Івано-Франківському ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд, Івано-Франківської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ