Справа №: 148/1022/21
Провадження № 1-кп/148/51/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин заяву потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про відвід головуючому судді у справі під час розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000075 від 14.03.2021.

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває вищевказане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Через канцелярію суду надійшла заява від потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про відвід головуючому у справі судді, посилаючись на те, що головуючий у справі не бере до уваги клопотання про призначення графічної експертизи, про розгляд скарги на рішення слідчого ОСОБА_10 , про те, що протокол допиту потерпілих на підставі якого відкрито кримінальну справу-фальшивка та про внесення в ЄРДР недостовірної інформації, про виключення ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з числа потерпілих.

Крім цього, судом не підтверджено підстави для представництва чиїхось інтересів прокурором ОСОБА_3 в даному приватному обвинуваченні, потерпілому ОСОБА_9 не дали змоги завершити думку, та повідомити про обставини та факти, які безпосередньо впливають на прийняття вмотивованого законного та обґрунтованого рішення також не було надано можливості законному представнику ОСОБА_8 , вільно і до кінця, розповісти суду все, що їй відомо по справі і про обставини її допиту.

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 заяву про відвід підтримали, посилаючись на обставини викладені у заяві.

Законний представник ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтримали заяву потерпілих про відвід.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення заяви про відвід судді, просив залишити заяву про відвід без розгляду. Повторно заявлений відвід судді має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_4 покладалася на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження 09.05.2023 в ході розгляду вказаного кримінального провадження захисником ОСОБА_7 , адвокатом ОСОБА_4 усно заявлено відвід судді ОСОБА_1 , що зафіксовано в протоколі судового засідання. Письмової заяви про відвід захисником не подано. Заяву про відвід судді обґрунтувала тим, що головуючий у справі вважаючи її неявки в судове засіданні неповажними та навмисними, безпідставно призначив ОСОБА_7 для захисту адвоката з системи безоплатної вторинної правової допомоги. Вказана обставина викликає сумніви щодо неупередженості судді та є підставою для його відводу.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.05.2023 року заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_4 про відвід судді залишено без задоволення.

Що стосується заяви потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про відвід головуючому судді у справі від 29 вересня 2023 року , суд зазначає наступне.

У кожному кримінальному провадженні незалежність і об`єктивність судді забезпечується, серед іншого, закріпленням загального переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Згідно з частинами першою та другою статті 80 КПК за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суддя не може брати участь у справі за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1ст. 75 КПК).

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Заявлений потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відвід головуючому судді у справі не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК.

Більшість вказаних доводів заявленого відводу потерпілими ґрунтуються винятково на їх незгоді з процесуальними рішеннями судді відносно заявлених ними клопотань та визнання доказів недопустимими, хоча у судовому засіданні було встановлено порядок розгляду клопотань потерпілих, а саме після дослідження доказів зі сторони обвинувачення.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з процесуальними діями судді, законність і обґрунтованість рішень суду має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження з процесуальними діями судді чи судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком прав сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду (ч. 4 ст. 81 КПК).

Отже, оскільки у даному кримінальному провадженні вже було заявлено відвід головуючому судді, то заявлений 29 вересня 2023 року потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відвід головуючому, суддя оцінює як повторно заявлений відвід.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Положення ч. 4 ст. 81 КПК України не пов`язують наявність зловживання правом на відвід із особою заявника відводу. Зловживання наявне, якщо відвід заявлений з метою затягування кримінального провадження будь-ким з учасників повторно у межах одного кримінального провадження.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості судді (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі № 127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

Враховуючи вищевикладене, заявлення повторного відводу головуючому судді у справі при розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд розцінює як зловживання правом на відвід з метою затягування розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим заяву потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про відвід головуючому судді від 29.09.2023 року необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного і керуючись ст. 75, 76, 81, КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про відвід головуючому судді під час розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000075 від 14.03.2021- залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 02.10.2023 об 13.00 год.

Суддя ОСОБА_1