ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/818/232/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , за умови, що в апеляції не ставилось питання про участь підозрюваного та його захисника, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, за умови, що участь захисника у даному випадку не є обов`язковою, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 01 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб, а саме до 18 03 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язано орган досудового розслідування негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали та про постановлення нової, якою просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначити розмір застави у сумі 6 560 гривень, яка дорівнює двадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 є нічим не обґрунтованою особистою думкою слідчого, спроможність якої сумнівна через наявність електронних обліків транспортних засобів, їх реєстрації та перереєстрації в сервісних центрах МВС України та існування у держави України вичерпних електронних баз даних щодо власників транспортних засобів.

Вказує, що сам по собі факт перереєстрації транспортного засобу з однієї особи на іншу, зняття/постановка на облік у сервісних центрах МВС України, жодним чином не може вплинути на можливість виконання ТЦК та СП своїх функцій щодо військового обліку транспортних засобів та притягнення до військового обов`язку їх власників.

Зазначає, що у повідомленні про підозру, в матеріалах досудового розслідування, які було відкриті та надані під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, відсутня інформація про те, що ОСОБА_6 особисто виготовляв підробні довідки та/або звертався до інших осіб з проханням їх виготовити.

Таким чином, вважає, що у даному випадку має місто очевидно помилкова та безпідставна кваліфікація діянь ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України.

Крім цього вказує, що у клопотанні слідчого немає жодного слова про наявність у сторони обвинувачення сумнівів щодо виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та/або підстав вважати, що ОСОБА_6 може бути джерелом ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За вказаних обставин, заява прокурора про наявність ризиків спроб вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на переконання апелянта є безпідставними вигадками.

Крім того, захисник ОСОБА_7 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2024 року, з посиланням на поважність причин його пропуску.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судове засідання суду апеляційної інстанції захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 та прокурор не з`явилися. Про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Прокурор надав заяву щодо розгляду апеляційної скарги за його відсутності. Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, на особистій участі та на участі підозрюваного не наполягав.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності захисника, підозрюваного та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Крім того ч.2 ст.422 КПК України визначений не пізніше як триденний термін розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 , перебуваючи в Україні, був достовірно обізнаним про особливий правовий режим воєнного стану, який введено в Україні з 24 02 2022 у зв`язку зі збройною агресіє «рф», та настанням з моменту оголошення рішення про мобілізацію особливого періоду, який передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Указом Президента України №735/2023 від 16 11 2023 строк проведення загальної мобілізації продовжено з 16 листопада 2023 на 90 діб.

Відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 405 від 17 червня 2015 р. військово-транспортний обов`язок є складовою частиною мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі та включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовим формуванням.

Відповідно до п. 7 постанови КМУ № 405 Військово-транспортний обов`язок виконується: в особливий період - шляхом передачі підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами транспортних засобів і техніки для задоволення потреб військових формувань відповідно до визначених завдань. Також, відповідно до п. 11 постанови КМУ № 405 Для державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів в органах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, власниками яких є громадяни), крім документів, необхідних для реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку, представником підприємства, установи чи організації, транспортні засоби яких підлягають реєстрації (перереєстрації), зняттю з обліку, подається довідка, форма якої визначається Міноборони, з відміткою військового комісара про постановку транспортного засобу на військовий облік або зняття з такого обліку. Відповідно до п. 12 постанови КМУ № 405 військові комісаріати та органи військового управління ведуть військовий облік транспортних засобів і техніки з метою планування передачі підприємствами, установами та організаціями транспортних засобів і техніки для задоволення потреб військових формувань на особливий період.

При цьому ОСОБА_6 з особистих інтересів і вигоди, оцінивши обстановку в умовах військового стану, умисно, вирішив скоїти перешкоджання, спрямовані на створення перепон у законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язаної з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовим формуванням.

Так, ОСОБА_6 , діючи на виконання свого злочинного умислу, направленого на вчинення перешкоджань, спрямованих на створення перепон у законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою власного збагачення здійснював пошук осіб, які бажають здійснити державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів в органах Державтоінспекції представником підприємства, установи чи організації.

Зокрема, у зв`язку з наявністю у громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 потреби у здійсненні перереєстрації транспортних засобів, які належать юридичним особам він, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , отримав у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.07.2023, від ОСОБА_6 дві довідки , а саме: довідку №241 від 06.07.2023 про перебування транспортного засобу «SCHMITZ SFG10 AX0024XP VIN НОМЕР_1 .» на військовому обліку, довідку №240 від 06.07.2023 про перебування транспортного засобу «SCHMITZ SKO24 AX3772XP VIN НОМЕР_2 » на військовому обліку.

Так, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний задум саме після подій 24 02 2022, 13 жовтня 2023 року, перебуваючи за місцем здійснення своєї діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , надав ОСОБА_8 2 довідки про перебування транспортного засобу на військовому обліку, а саме: довідку №162 від 12.10.2023 видану на транспортний засіб «RENAULT KANGOO VF1FC07AF31536371»; довідку без номеру від 12.10.2023 видану на транспортний засіб «ЗАГАЛЬНИЙ Н/ПРИЧІП БОРТОВИЙ - Е SCHMITZ НОМЕР_3 ».

За вказані послуги з надання вищевказаних довідок ОСОБА_6 попросив ОСОБА_8 сплатити йому грошові кошти в сумі 5 (п?яти) тисяч гривень за кожну довідку. ОСОБА_8 в свою чергу передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10 (десять) тисяч гривень.

Разом з цим, враховуючи те, що у ході досудового розслідування були отриманні відомості, що вказані довідки могли бути підробленими, проведено експертизу та згідно висновку Харківського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/121-23/26387-ДД від 17.11.2023 зображення відбитків круглої Гербової печатки « ІНФОРМАЦІЯ_4 , код НОМЕР_4 » в вищевказаних довідках відтворені за допомогою кольорового знакосінтезуючого пристрою зі струменевим способом друку, а не нанесені кліше печатки.

Згідно даних ІНФОРМАЦІЯ_5 транспортні засоби «RENAULT KANGOO VF1FC07AF31536371» та «ЗАГАЛЬНИЙ Н/ПРИЧІП БОРТОВИЙ - Е SCHMITZ НОМЕР_3 » на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 не перебувають. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_6 довідки щодо перебування транспортних засобів №162 від 12.10.2023 видану на транспортний засіб «RENAULT KANGOO VF1FC07AF31536371» та довідку без номеру від НОМЕР_5 видану на транспортний засіб «ЗАГАЛЬНИЙ Н/ПРИЧІП БОРТОВИЙ - Е SCHMITZ НОМЕР_3 » не видавались.

За таких підстав ОСОБА_6 чітко усвідомлював, що надавши вищевказані довідки ОСОБА_8 при проведенні на підставі них подальшої реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку, представником підприємства, установи чи організації, транспортні засоби яких підлягають реєстрації (перереєстрації) фактично унеможливить постановку вказаних транспортних засобів на військовий облік у РТЦК та СП.

В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний задум, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 54, з метою перешкоджання діяльності ІНФОРМАЦІЯ_7 пов`язаної з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовими формуванням та з метою власного збагачення надав ОСОБА_8 за грошову винагороду в сумі 15 (п?ятнадцять) тисяч гривень три довідки про перебування транспортного засобу на військовому обліку, а саме: -довідку №5 від 16.01.2024 року «Фургон спеціалізований НОМЕР_6 RENAULT KANGOO 2004 р.в. НОМЕР_7 »; довідку №628 від 18.01.2024 «KOGEL SN 24 н/причіп бортовий НОМЕР_8 WKOSN0024W0 р.в.» ; довідку №627 від 18.01.2024 «FRUEHAUF CRANE н/причіп бортовий НОМЕР_9 р.в.».

Згідно даних ІНФОРМАЦІЯ_8 спеціалізований вантажний фургон НОМЕР_6 RENAULT KANGOO 2004 р.в. НОМЕР_7 на військовому обліку не перебуває та вищевказана довідка №5 від 16.01.2024 року «Фургон спеціалізований НОМЕР_6 RENAULT KANGOO 2004 р.в. НОМЕР_7 » не видавалась.

В свою чергу ОСОБА_6 чітко усвідомлюючи, що всі вищевказані довідки про перебування транспортних засобів на військовому обліку, які він неодноразово надавав ОСОБА_8 , мали ознаки підробки, оскільки фактично невстановленими на теперішній час особами самовільно вносились до них відповідні відомості, що не відповідають дійсності, як наслідок вказані протиправні дії фактично унеможливить постановку вказаних транспортних засобів на військовий облік у РТЦК та СП.

Реалізуючи далі свій злочинний умисел з метою унеможливлення постановки транспортного засобу «спеціалізований вантажний фургон НОМЕР_6 RENAULT KANGOO 2004 р.в. НОМЕР_7 » на військовий облік у РТЦК та СП, за сприяння ОСОБА_6 (за вказане сприяння отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 3500 грн.) на підставі довідки №5 від 16.01.2024 року про перебування транспортного засобу «Фургон спеціалізований НОМЕР_6 RENAULT KANGOO 2004 р.в. НОМЕР_7 » на військовому обліку, зі змісту якої вищевказаний транспортний засіб знятий з військового обліку, 18.01.2024 в сервісному центрі № 6342 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ІНФОРМАЦІЯ_9 (філія ГСЦ МВС) за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 62 було здійснено перереєстрацію вищевказаного транспортного засобу, на підставі чого було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 автомобіля RENAULT KANGOO, номер шасі НОМЕР_7 , державний номер НОМЕР_6 . Таким чином, вказані протиправні дії ОСОБА_6 серед іншого також призвели до перешкоджання законної діяльності ІНФОРМАЦІЯ_10 в особливий період.

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

19 01 2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Того ж дня слідчий звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 посилаючись на обґрунтованість повідомленої останньому підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав неможливим.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий посилався на долучені до клопотання докази, а саме на: протоколи допиту свідка ОСОБА_8 від 18 09 2023, 13 10 2023, 17 01 2024 та 18 01 2024; протоколи допиту свідка ОСОБА_9 від 18 01 2024; відповідь 1 відділу 5 управління ДВКР СБУ на доручення слідчого від 13 09 2023; відповіді 1 відділу 5 управління ДВКР СБУ на доручення слідчого від 14 11 2023; висновок Харківського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/121-23/26387-ДД від 17 11 2023, протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 19 10 2023; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 05 12 2023; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 06 12 2023; протокол огляду місця події від 18 01 2024; відповідь ІНФОРМАЦІЯ_5 від 18 01 2024; відповідь ІНФОРМАЦІЯ_8 від 18 01 2024; протокол обшуку від 18 01 2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування ризиків передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, зокрема враховуючи повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, яке є тяжким злочином і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, не виключена можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Враховуючи, що ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, а ОСОБА_6 має реальну можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі тих, яким відомо про вчинення злочину, не можна виключати можливість такого впливу ОСОБА_6 на останніх з метою зміни їх свідчень на свою користь.

Крім того, колегія суддів погоджується і з існуванням ризиків, передбачених п.п.4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки враховуючи обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а саме вчинення діяння, яке полягає у перешкоджанні законній діяльності ЗСУ та інший військових формувань, а також вчинення протиправних дій в особливий період, а саме у період воєнного стану, тобто за тяжких обставин у яких опинилося суспільство, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 не зупиниться перед вчиненням інших кримінальних правопорушень чи перешкоджанням кримінальному провадженню іншим чином.

У зв`язку з викладеним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Істотних же порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення судом першої інстанції обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Що стосується посилання апелянта на незаконність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу через помилкову кваліфікацію пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає, що, дослідження вказаних питань можливо лише під час розгляду справи по суті, в тому числі наявності та відсутності підстав, які виключають кримінальну відповідальність, а також дослідження доказів з приводу їх належності, процесуальної допустимості та достатності для вирішення питання щодо винуватості або не винуватості підозрюваного в цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин, на цьому етапі кримінального процесу, вочевидь є недостатніми суб`єктивні твердження та оціночні судження захисника щодо його незгоди зі змістом оголошеної підозри.

З огляду на викладене, колегія суддів керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., який встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 01 2024 року про застосування до підозрюваного за ч.1 ст. 114-1 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 18 03 2024 року включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4