ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/14273/23

Номер провадження 1-кп/495/9/2024

08 січня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі судді- ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 29 грудня 2023 у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000506 від 17 листопада 2023 року, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області- ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

Приблизно на початку вересня 2023 року, точно дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, у обвинуваченого ОСОБА_3 , який достовірно знав про діючі обмеження щодо перетину Державного кордону України особами чоловічої статті призивного віку, передбачені Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/22, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року, виник прямий умисел на отримання підроблених офіційних документів, що надають право на виїзд за межі України, з метою їх подальшого використання.

Так, на початку вересня 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, обвинувачений ОСОБА_3 , через мережу Інтернет, користуючись програмою обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», знайшов оголошення про виготовлення документів. Далі, реалізуючи свій умисел, спрямований на пособництво у підроблені офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, та який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його подальшого використання, звернувся до невстановленої під час досудового розслідування особи (матеріали відносно якої, виділено в окреме кримінальне провадження), якій надав свої анкетні данні, копії документів, що посвідчують особу та особисту фотокартку для виготовлення підробних документів, що надають право на виїзд за кордон, а саме довідку військово-лікарської комісії та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, після чого пообіцяв сплатити за них грошові кошти у розмірі 7000 доларів США.

На виконання домовленості, 13 вересня 2023 року, точний час не встановлено, обвнувачени ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання здійснив передплату за виготовлення документів у розмірі 3000 доларів США, які перерахував на невідомий електронний гаманець невстановленої особи.

Далі, 3 чи 4 жовтня 2023 року, точна дата та час не встановлені,обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні Центрального автовокзалу м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Науки, 1, забрав з камери схову №31 документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 09.06.2023 року та довідку військово-лікарської комісії №1142 від 09.06.2023 року, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_3 начебто знятий з обліку військовозобов`язаних.

Після чого, на виконання домовленості, 4 жовтня 2023 року, після отримання завідомо підроблених документів,обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання, здійснив другий переказ грошових коштів у розмірі 4000 доларів США на невідомий електронний гаманець невстановленої особи.

Крім того, 16 листопада 2023 року о 18 годині 09 хвилин, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску «Сторокозаче», що розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, під час проходження паспортного контролю,обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, з метою перетину Державного кордону України, всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану» надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 09.06.2023 року та довідку військово - лікарської комісії №1142 від 09.06.2023 року, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_3 , які містять недостовірну інформацію про те, що обвинувачений ОСОБА_3 непридатний до військової служби та знятий з військового обліку, які насправді вищевказаною установою не видавались та не посвідчувались, тим самим умисно використавши завідомо підроблені документи.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою, та ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

29 грудня 2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 , ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України у якому міститься клопотанням прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 від 29 грудня2023 року , складена в присутності захисника ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Відповідно до наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд уважав можливим розглянути обвинувальний акт у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України Про судоустрій та статус суддів суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що приблизно на початку вересня 2023 року, точно дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, у обвинуваченого ОСОБА_3 , який достовірно знав про діючі обмеження щодо перетину Державного кордону України особами чоловічої статті призивного віку, передбачені Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/22, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року, виник прямий умисел на отримання підроблених офіційних документів, що надають право на виїзд за межі України, з метою їх подальшого використання.

Так, на початку вересня 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, обвинувачений ОСОБА_3 , через мережу Інтернет, користуючись програмою обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», знайшов оголошення про виготовлення документів. Далі, реалізуючи свій умисел, спрямований на пособництво у підроблені офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, та який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його подальшого використання, звернувся до невстановленої під час досудового розслідування особи (матеріали відносно якої, виділено в окреме кримінальне провадження), якій надав свої анкетні данні, копії документів, що посвідчують особу та особисту фотокартку для виготовлення підробних документів, що надають право на виїзд за кордон, а саме довідку військово-лікарської комісії та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, після чого пообіцяв сплатити за них грошові кошти у розмірі 7000 доларів США.

На виконання домовленості, 13 вересня 2023 року, точний час не встановлено, обвнувачени ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання здійснив передплату за виготовлення документів у розмірі 3000 доларів США, які перерахував на невідомий електронний гаманець невстановленої особи.

Далі, 3 чи 4 жовтня 2023 року, точна дата та час не встановлені,обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні Центрального автовокзалу м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Науки, 1, забрав з камери схову №31 документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 09.06.2023 року та довідку військово-лікарської комісії №1142 від 09.06.2023 року, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_3 начебто знятий з обліку військовозобов`язаних.

Після чого, на виконання домовленості, 4 жовтня 2023 року, після отримання завідомо підроблених документів,обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання, здійснив другий переказ грошових коштів у розмірі 4000 доларів США на невідомий електронний гаманець невстановленої особи.

Крім того, 16 листопада 2023 року о 18 годині 09 хвилин, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску «Сторокозаче», що розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, під час проходження паспортного контролю,обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, з метою перетину Державного кордону України, всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану» надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 09.06.2023 року та довідку військово - лікарської комісії №1142 від 09.06.2023 року, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_3 , які містять недостовірну інформацію про те, що обвинувачений ОСОБА_3 непридатний до військової служби та знятий з військового обліку, які насправді вищевказаною установою не видавались та не посвідчувались, тим самим умисно використавши завідомо підроблені документи.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості обвинуваченого ОСОБА_3 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутності обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження.

Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії обвинуваченого ОСОБА_3 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального проступку та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 вважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, та вказана в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням викладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, який не працює, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу.

На думку суду, залучення до такого виду призначеного виду покарання створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинувачених.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні-витрати по проведенню судової технічної експертизи № СЕ-19/116-23/21559- ДД від 12.12.2023 року в розмірі 6058 гривень 24 коп.- слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Речові докази по справі- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 09.06.2023 року та довідку військово - лікарської комісії №1142 від 09.06.2023 року, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_3 - слід зберігати в матеріалах кримінального проваження №0000506 від 17.11.2023 року.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання :

-за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 17 000 гривень,

-за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 850 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 у призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 витрати по проведенню судової технічної експертизи № СЕ-19/116-23/21559- ДД від 12.12.2023 року в розмірі 6058 гривень 24коп.

Речові докази по справі- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 09.06.2023 року та довідку військово - лікарської комісії №1142 від 09.06.2023 року, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_3 - зберігати в матеріалах кримінального проваження №0000506 від 17.11.2023 року.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1