Провадження № 1/185/3/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду в м.Павлоград клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підсудного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого, розлученого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 (дистанційно), -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває відновлена кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.212 КК України.

Від захисника адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання про звільнення на підставі ст.49 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підсудного ОСОБА_4 та звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Дане клопотання мотивоване тим, що 27.07.2023 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було відновлено матеріали кримінальної справи (кримінальна справа №75-11-15-2168/2, судова справа №0522/9117/12), за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Відповідно до обвинувального висновку підсудний ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи засновником підприємства «Фірма «Юкас», фактично здійснюючи фінансово-господарську діяльність підприємства та виконуючи організаційно-розпорядчі функції, в період часу з березня по листопад 2008 року ухилився від сплати податків в особливо великих розмірах.

Так, підсудний ОСОБА_4 , знаходячись на території м.Донецька протоколом загальних зборів №1 від 30.11.2004 року створив підприємство ТОВ «Фірма «Юкас» , зареєстроване рішенням виконавчого комітету Донецької міської ради 01.12.2004 року за юридичною адресою: м.Донецьк, пр.Ілліча, 109а, яке поставив на податковий облік в Калинінській ДПІ м.Донецька, після чого став здійснювати фінансово-господарську діяльність в якості директора за юридичною адресою підприємства. Пізніше підсудний ОСОБА_4 , зніявши з себе повноваження директора підприємства протоколом загальних зборів №3 від 14.12.2005 року, з 15.12.2005 року призначив цим же протоколом в якості директора підприємства ОСОБА_6 , проте фактично продовжував здійснювати фінансово-господарську діяльність, поклавши на себе організаційно-розпорядчі функції, таким чином, фактично прийняв на себе обов`язки керівника підприємства, тобто службової особи ТОВ «Фірма «Юкас», при цьому, маючи доступ до поточних рахунків підприємства ТОВ «Фірма «Юкас», самостійно ними розпоряджався та давав вказівки директору ОСОБА_6 про підписання ним складених документів, зокрема і договорів про закупівлю товарно-матеріальних цінностей. В свою чергу ОСОБА_6 , який є службовою особою директором ТОВ «Фірма «Юкас», фактично не здійснював фінансової діяльності підприємства та грошовими коштами, що знаходились на рахунках ТОВ «Фірма «Юкас», не розпоряджався.

Підсудний ОСОБА_4 в період інкримінованого періоду оформив в бухгалтерському обліку угоди про купівлю у ТОВ «Прима-Алник» та ТОВ «Поле Анж» фероалюмінію, що не відповідало дійсності, оскільки фактично постачання від вказаних підприємств фероалюмінію не відбулось. Отримуючи від невстановлених осіб оформлені документально угоди про постачання товару від підприємств ТОВ «Прима-Алник» та ТОВ «Поле Анж» у вигляді накладних, податкових накладних, рахунків підсудний ОСОБА_4 в період часу з березня 2008 року по листопад 2008 року умисно надав їх для ведення бухгалтерського та податкового обліку ТОВ «Фірма «Юкас», не повідомивши про безтоварність угоди директора підприємства ОСОБА_6 , які в подальшому були відображені в бухгалтерському, а потім у податковому обліку підприємства, чим незаконно сформував валові витрати та податковий кредит підприємства тоді, коли постачання товарів не здійснювалось, та фактично валові витрати підприємство не здійснювало, чим не нарахував та не сплатив до бюджету за період з березня 2008 року по листопад 2008 року податок на прибуток підприємства у розмірі 1 163 473 грн., податок на додаткову вартість у розмірі 822 954 грн., тобто умисно ухилився від сплати податків в загальному розмірі 1 986 427 грн., що призвело до фактичному ненадходженню до державного бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Дії підсудного ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.212 КК України: як умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства незалежно від форми власності, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Підсудний ОСОБА_4 не заперечував проти закриття кримінальної справи та звільнення його від кримінальної відповідальності із застосуванням ст.49 КК України.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінальної справи та звільнення підсудного від кримінальної відповідальності, оскільки останній раніше не судимий, а строки, визначені ст.49 КК України, для притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплили.

Захисник просив закрити кримінальну справу стосовно підзахисного та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Суд, вислухавши думку сторін кримінальної справи, дійшов наступних висновків.

Обвинувальний висновок в порядку ст.232 КПК України (в редакції 1960 року) було спрямовано до Калінінського районного суду м.Донецька 23.08.2012 року. Остаточно рішення за висунутим обвинуваченням підсудному ОСОБА_4 за ч.3 ст.212 КК України не було прийнято. Вказана кримінальна справа була втрачена. 27.07.2023 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було відновлено матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Згідно п.11 Розділу XІ "Перехідні положення" КПК України (в редакції 2012 року), кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відтак, суд при розгляді даної кримінальної справи керуватиметься положеннями КПК України 1960 року.

Кримінальне правопорушення за ч.3 ст.212 КК України (в редакції на момент вчинення злочину) є тяжким злочином.

Відтак, з матеріалів відновленої кримінальної справи встановлено, що з дня вчинення підсудним ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення, минуло більше десяти років.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7-1 КПК України (в редакції 1960 року) провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно із ч.2 ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року), суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Отже, на теперішній час закінчився строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачений ч.1 ст.49 КК України, і необхідно вирішити питання про закриття кримінальної справи.

Закінчення вказаного строку відповідно до вимог ст.49 КК України, ст.ст. 7-1, 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки у зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи.

При цьому, слід врахувати роз`яснення п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №-12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», що звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК, коли минули певні строки давності, відповідно до ст.11-1 КПК, є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст. 49 КК.

Згідно ч.5 ст.49 КК, давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується підсудний ОСОБА_4 , не відноситься до категорій злочинів, згаданих законодавцем у ч.4 та ч.5 ст.49 КК України.

На підставі вище викладеного, суд доходить висновку, що підсудного ОСОБА_4 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.212 КК України (в редакції на момент вчинення злочину), на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження по справі - закрити.

Згідно п.9 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції 2012 року), запобіжні заходи, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

В статті 274 КПК України (в редакції 1960 року), встановлено, що під час розгляду справи суд, при наявності до того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.

Запобіжний захід відносно підсудного ОСОБА_4 у вигляді підписки про невиїзд підлягає скасуванню.

Згідно п.15 Розділу XІ "Перехідні положення" КПК України (в редакції 2012 року), апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених §3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Згідно ст.248 КПК України (в редакції 1960 року), на постанову про закриття справи протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 7-1, 11-1 КПК України (в ред.1960 року), суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про звільнення підсудного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.212 КК України (в редакції на момент вчинення злочину), на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.212 КК України (в редакції на момент вчинення злочину), на підставі п.1 ч.4 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.212 КК України (в редакції на момент вчинення злочину) - закрити.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_4 у вигляді підписки про невиїзд скасувати.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Палоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_1