Справа № 136/2182/23
провадження №1-кп/136/100/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 від 22.08.2023, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жорнище, Іллінецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останні рази:

- вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 10.08.2023 за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю у 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України;

- вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.10.2023 за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Радушне, Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта вища базова, не одруженого, непрацюючого, в силу ст..89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_6 ,

з боку захисту

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

17.08.2023 приблизно 20:00 години, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу домогосподарства, яке розташоване за адресою м. Липовець, вул. Богдана Хмельницького, 48, Липовецької ОТГ Вінницької області, випадково помітили ОСОБА_7 , який проїжджав повз них на велосипеді, відносно якого у них були підозри щодо крадіжки великої кількості слабоалкогольного напою «Revo», яке мало місце напередодні.

З метою з`ясування відносин між собою з приводу зникнення слабоалкогольного напою вищевказані особи почали кричати до ОСОБА_7 із вимогою зупинитись, однак останній, помітивши їх прискорився на велосипеді з метою уникнення конфлікту.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_7 не виконав вимогу зупинитись та підійти до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , у останніх виник спільний умисел на вчинення хуліганських дій із застосуванням фізичного насильства відносно ОСОБА_7 .

З цією метою ОСОБА_3 сівши на власний велосипед почав наздоганяти ОСОБА_7 та коли відстань між ними скоротилась, під час руху ОСОБА_3 наніс один удар ногою в область лівої ноги ОСОБА_7 , внаслідок чого останній не втримавши рівноваги впав правою частиною тіла на землю.

Розуміючи можливі негативні для себе наслідки ОСОБА_7 швидко встиг піднятись та продовжив рух на велосипеді у напрямку до провулку Пирогова, що у м. Липовець Вінницької області.

У свою чергу ОСОБА_3 продовжив переслідування ОСОБА_7 та наздогнавши останнього поблизу будинку за АДРЕСА_4 , знову наніс один удар ногою в область тазу справа, внаслідок чого ОСОБА_7 знову не втримавши рівноваги впав лівою частиною тіла на землю.

Після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась в умисному спричиненні тілесних ушкоджень, зневажаючи існуючі правила і норми поведінки в суспільстві, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб та під малозначимим приводом, у той час коли ОСОБА_7 підвівся на ноги до нього підійшов ОСОБА_5 та безпричинно наніс один удар кулаком в область обличчя зліва, один удар кулаком в область обличчя справа та один удар ногою в область грудної клітини. Внаслідок вищевказаних умисних дій ОСОБА_5 ОСОБА_7 втратив рівновагу та присів на купу дров, яка знаходилась позаду нього.

У цей час до ОСОБА_7 підійшов ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та з метою реалізації свого злочинного умислу продовжили безпричинно наносити удари потерпілому. Зокрема, ОСОБА_4 наніс один удар кулаком в область правої частини обличчя ОСОБА_7 , а ОСОБА_3 наніс один удар кулаком лівої руки в область правого вуха останнього.

Після вчинення вищевказаних умисних насильницьких дій ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 припинили побиття ОСОБА_7 та з місця події зникли, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку; після травматичної перфорації барабанної перетинки; синця та саден на голові.

Такі умисні дії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, а саме - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю - вчинене групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у злочині, що йому інкримінується визнав повністю, не заперечував фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що зробив належні висновки на майбутнє, просив суд суворо його не карати. Суду показав, що дійсно 17.08.2023 приблизно о 20:00 годині, він, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу домогосподарства, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , помітили ОСОБА_7 , який проїжджав повз них на велосипеді. З метою з`ясування відносин з приводу зникнення слабоалкогольного напою, що їм належить, вони почали кричати до ОСОБА_7 із вимогою зупинитись, однак останній, не виконав їх вимогу, тому вони вирішили його наздогнати. Коли він, ОСОБА_3 наздогнав ОСОБА_7 під час руху наніс один удар ногою в область лівої ноги ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на землю. Після цього він відволікся, а ОСОБА_7 піднявся та продовжив рух на велосипеді, в подальшому він його наздогнав та знову наніс один удар ногою в область тазу справа, внаслідок чого ОСОБА_7 впав, а коли підвівся на ноги до нього підійшов ще й ОСОБА_5 та наніс йому декілька ударів, а потім підійшов ОСОБА_4 та наніс ще удар кулаком в область обличчя, а він ОСОБА_3 лівою рукою вдарив потерпілого в область правого вуха. Після цього вони припинили побиття ОСОБА_7 та з місця події пішли. Намагались знайти спільну мову із потерпілим, утім останній зустрічей уникає, на зв`язок із ними не виходи, запевнив, що згоден відшкодувати заподіяну потерпілому шкоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що зробив належні висновки, просив суд суворо його не карати. Суду показав, що 17.08.2023 приблизно о 20:00 годині, вони з ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Липовець, по вул. Богдана Хмельницького, 48, Липовецької ОТГ Вінницької області, помітили ОСОБА_7 , який проїжджав повз них на велосипеді. Вирішили з`ясувати відносин з приводу зникнення слабоалкогольного напою, що їм належить, вони почали кричати до ОСОБА_7 із вимогою зупинитись, однак останній, не зупинився, тому вони вирішили його наздогнати. Першим наздогнав ОСОБА_3 він завдав йому декілька ударів внаслідок чого останній впав на землю. У той час коли ОСОБА_7 підвівся на ноги до нього підійшов ОСОБА_5 та наніс йому декілька ударів, після цього підійшов він, ОСОБА_4 та наніс ще удар кулаком в область обличчя ОСОБА_7 , а ОСОБА_3 лівою рукою вдарив в область правого вуха останнього. Після цього вони припинили побиття ОСОБА_7 та з місця події пішли. Намагались знайти спільну мову із потерпілим, утім останній зустрічей уникає, на зв`язок із ними не виходи, запевнив, що згоден відшкодувати заподіяну потерпілому шкоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у злочині, що йому інкримінується визнав повністю, не заперечував фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що зробив належні висновки, просив суд суворо його не карати. Суду показав, що 17.08.2023 у вечірню пору доби вони з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Липовець, по вул. Богдана Хмельницького, 48, Липовецької ОТГ Вінницької області, помітили ОСОБА_7 , який проїжджав повз них на велосипеді та вирішили з`ясувати з ним відносин з приводу зникнення слабоалкогольного напою, що їм належить до чого потерпілий був причетний, вони почали кричати до ОСОБА_7 , однак останній не зупинявся, тому вони вирішили його наздогнати. Першим наздогнав ОСОБА_3 він завдав йому декілька ударів внаслідок чого останній впав на землю. Після цього як ОСОБА_7 підвівся на ноги до нього підійшов він, ОСОБА_5 та наніс йому декілька ударів, після цього підійшов ОСОБА_4 та наніс ще удар кулаком в область обличчя ОСОБА_7 , а ОСОБА_3 лівою рукою вдарив в область правого вуха останнього. Після цього вони припинили побиття ОСОБА_7 та з місця події пішли. Намагались знайти спільну мову із потерпілим, утім останній зустрічей уникає, на зв`язок із ними не виходи, запевнив, що згоден відшкодувати заподіяну потерпілому шкоду.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, цивільний позов від потерплого не надходив, суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України прийшов до висновку про проведення судового розгляду без участі потерпілого.

Суд переконався, що показання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспоруються, їх показання є послідовними, логічними, не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.

Обвинувачені вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються, таку позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Ураховуючи те, що обвинувачені визнали свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у скоєнні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а саме: грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю - вчинене групою осіб.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд враховує, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особи винних.

Так, відповідно до положень ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України, належить до нетяжких злочинів.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він за місцем проживання, характеризується добре, заяв та скарг на порушення громадського порядку на нього не надходило.

Як слідує із Вимоги УІАП ГУНП у Вінницькій області від 25.10.2023, ОСОБА_3 даний злочин вчинив маючи не зняті та не погашені судимості, оскільки раніше неодноразово був засуджений, в останнє: вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 10.08.2023 за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю у 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України; вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.10.2023 за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин.

Згідно з довідками виданими КНП «Липовецька міська лікарня» 25.10.2023, ОСОБА_3 на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, до лікаря психіатра не звертався та на диспансерному обліку не перебуває.

ОСОБА_3 не одружений, неповнолітніх дітей чи інших утриманців не має; офіційно не працевлаштований, не навчається.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки, як було встановлено в ході розгляду кримінального провадження останній давав правдиві покази щодо відомих йому обставин кримінального правопорушення, визнав свою вину повністю, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює вчинене кримінальне правопорушення, готовий понести покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній за місцем проживання характеризується добре, заяв та скарг на порушення громадського порядку стосовно нього не надходило.

Як слідує із Вимоги УІАП ГУНП у Вінницькій області від 22.08.2023, відповіді наданої Вінницьким районним сектором №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області від 24.08.2023, ОСОБА_4 в силу ст..89 КК вважається таким, що не судимий.

Згідно з довідками виданими КНП «Липовецька міська лікарня» 23.08.2023, ОСОБА_4 на обліку в наркологічному чи психіатричному кабінеті не перебуває.

ОСОБА_4 не одружений, неповнолітніх дітей чи інших утриманців не має; офіційно не працевлаштований, не навчається.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки, як було встановлено в ході розгляду кримінального провадження давав зізнавальні, правдиві покази щодо відомих йому обставин кримінального правопорушення, визнав свою вину повністю, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює вчинене кримінальне правопорушення, готовий нести покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній за місцем проживання характеризується добре, заяв та скарг на порушення громадського порядку стосовно нього не надходило.

Як слідує із Вимоги УІАП ГУНП у Вінницькій області від 22.08.2023, ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Згідно з довідками виданими КНП «Липовецька міська лікарня» 23.08.2023, ОСОБА_5 на обліку в наркологічному чи психіатричному кабінеті не перебував та за медичною допомогою на протязі останніх трьох років не звертався.

ОСОБА_5 не одружений, неповнолітніх дітей чи інших утриманців не має; офіційно не працевлаштований, однак навчається у Вінницькому вищому професійному училищі департаменту поліції охорони, де за місцем навчання характеризується виключно із позитивної сторони.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки, як було встановлено в ході розгляду кримінального провадження давав зізнавальні, правдиві покази щодо відомих йому обставин кримінального правопорушення, визнав свою вину, висловив щирий жаль та осуд своєї поведінки, готовий понести покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 , вид та міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, тому вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді обмеження волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується, застосувавши правила ч.4 ст.70 КК України та ст.. 71 КК України, та призначити йому остаточне покарання у виді обмеження волі, обмежень для такого виду покарання встановлених ст. 61 КК України, не встановлено.

На переконання суду, призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, небажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Судом враховано, що останній сприяв у розкритті даного злочину, свою винуватість визнав у повному обсязі, утім системність вчинення попередніх злочинів, які без винятку були вчинені умисно як і злочин у якому пред`явлено обвинувачення, свідчать про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, тому його виправлення в умовах ізоляції від суспільства суд вважає, що буде достатнім.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, тому суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене в межах санкції частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді обмеження волі, обмежень встановлених ст. 61 КК України, не встановлено.

Разом з цим, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, його особи, який за місцем проживання характеризується добре та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_4 без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, тому суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене в межах санкції частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді обмеження волі, обмежень встановлених ст. 61 КК України, не встановлено.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 , щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, його особи, який за місцем проживання та навчання характеризується виключно з позитивної сторони та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , привчати до додержання законів, оскільки вони не виправдані, а проходять випробування від результатів якого залежить подальша їх доля-звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у них звички законослухняної поведінки і небажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжні заходи щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не застосовувались.

Ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 07.11.2023 стосовно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.01.2024, який слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, приймаючи до уваги сталу практику ЄСПЛ, положення ч.1 ст.115 КПК України, та обраний вид покарання стосовно ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_3 слід зарахувати строк перебування його під вартою як попереднє ув`язнення з 07.11.2023 до дати набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Керуючись ст.65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.10.2023 більш суворим за даним вироком, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до даного вироку невідбутої частини покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 10.08.2023, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк призначеного за цим вироком покарання строк попереднього ув`язнення, у межах цього кримінального провадження, з 07.11.2023 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

До набрання вироком законної сили обраний раніше запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 ч.1 п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 ч.1 п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази: медичну картку амбулаторного хворого №4240 та рентген знімок від 18.08.2023, - повернути законному володільцеві ОСОБА_7 .

Речові докази: виписку із медичної картки амбулаторного хворого №30786223 та довідку з діагнозом від 21.08.2023 на ім`я ОСОБА_7 , - залишити при матеріалах кримінального провадження за №0000143 від 22.08.2023.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_10