Справа № 752/3081/24
Провадження № 1-кс/752/1456/24
У Х В А Л А

12 лютого 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , подане в кримінальному провадженні № 0000372, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, про арешт майна,

встановив:

до слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , у якому просить накласти арешт на вилученепід час проведення обшуку приміщення квартири за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , майно: мобільний телефон марки «HUAWEI», золотистого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , в якому встановлена сім-карта з абонентським номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Старший слідчий ОСОБА_3 надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про день, час та місце засідання повідомлявся належним чином.

Враховуючи строки розгляду клопотання, передбачені чинним кримінально-процесуальним кодексом України, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обгрунтовується, прихожу до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Слідчим відділом Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Голосіївської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000372, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06.02.2024 близько 15 год. 20 хв., за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 8, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснили підпал автомобіля марки "Тесла", д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , але від причин, що не залежали від їх волі, не змогли довести свій злочинний умисел до кінця.

Під час проведення досудового розслідування кримінального правопорушення № 0000372 від 06.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, виникла необхідність у проведенні невідкладного обшуку в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, у приміщенні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, речей, які можуть містити інформацію підтверджуючу факт вчинення злочину.

Інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Під час проведення обшуку приміщення квартири, за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено, оглянуто та вилучено мобільний телефон марки «HUAWEI», золотистого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , в якому встановлена сім-карта з абонентським номером НОМЕР_2 .

Вказаний мобільний телефон, постановою слідчого від 07 лютого 2024 року, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Слідчий посилається на те, що з метою досягнення дієвості цього провадження, необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на вказане майно.

Відповідно до п.7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що вилучені речі можуть відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Так, до матеріалів клопотання долучена постанова старшого слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 07.02.2024, якою мобільний телефон марки «HUAWEI», золотистого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , в якому встановлена сім-карта з абонентським номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000372.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Беручи до уваги вищевикладене, а також враховуючи що, слідчий у відповідності до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого майна, також з метою збереження речового доказу, та забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 170-173, 175 Кримінального процесуального кодексу України,-

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене під час проведення обшуку приміщення квартири за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , майно: мобільний телефон марки «HUAWEI», золотистого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , в якому встановлена сім-карта з абонентським номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1