У Х В А Л А

28.08.2023 Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в обранні/застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого у межах кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2018 року за № 0008850 за обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

І. Історія провадження

30 серпня 2019 року в провадження суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 25 вересня 2018 року за № 0008850 за обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 ККУкраїни.

Ухвалою суду від 16 січня 2020 року оголошено розшук обвинуваченого, а судове провадження зупинено до встановлення його місця знаходження.

Судовим рішенням від 17 липня 2023 року відновлено провадження у справі, позаяк є дійсним факт, що обвинувачений є громадянином іншої держави, а з 24 лютого 2022 року, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан, який триває по цей час.Уведення в країні воєнного стану було обумовлено збройною агресією російської федерації проти України, розпочатої 20 лютого 2014 року, у наслідок чого частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими, та яка (збройна агресія) починаючи з 24 лютого 2022 року набула повномасштабного характеру (див. п. 5.1 Рішення КС України від 06 квітня 2022 року № 1-р(ІІ)/2022 у справі № 3-192/2020 (465/20), відповідно, з часу повномасштабного характеру збройної агресії в т.ч. у місті Києві мали місце ракетні удари та відбувалися бойові дії у межах Київської області через, що низка осіб вимушено змінила місце свого проживання, а в цій ситуації, обвинувачений, в силу наявності іноземного громадянства, мав змогу залишити територію України, а тому указане питання підлягає перевірці.

За даними Державної прикордонної служби України обвинувачений залишив територію України 01 вересня 2019 року.

ІІ. Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікацію за законом України про кримінальну відповідальність

Згідно даних обвинувального акта обвинувачений обвинувачуються за ч. 2 ст. 186 КК, а саме за епізодом грабежу від 07 серпня 2018 року відносно ОСОБА_6 .

ІІІ. Суть питання, що вирішується ухвалою

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у порядку ст. 315 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України заявив клопотанняпро надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в обранні/застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, оскільки вважав дійсними обставини регламентовані ст. 188, 189 КПК.

Клопотання прокурора вмотивовані в т.ч. тим, що до суду обвинувачений системно не прибуває, обов`язки регламентовані ст. 42 КПК не виконують.

Ба більше, згідно інформації від прикордонної служби, залишив територію України 01 вересня 2019 року.Дані про повернення до України у базі ДПС відсутні.

Зазначене свідчить, про те, що обвинувачений переховується від суду. Окрім того, ОСОБА_4 може впливати на потерпілу та свідків; обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, може продовжити свою злочинну діяльність,

Відповідно, є дійсними обставини регламентовані ст. 177, 188, 189, п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК.

ІV. Позиція сторін

Відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК розгляд клопотання здійснюється, лише, за участю прокурора ОСОБА_3 , котрий клопотання підтримав з передумов вказаних в ньому.

V. Кримінальне процесуальне законодавство

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 188. Клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу

1. Прокурор […] має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання […] обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під […];

3. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 цього Кодексу обставини.

Стаття 189. Розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу

4. […] суд відмовляє у наданні дозволу на затримання […] обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) […] обвинувачений переховується від […] суду .

VI. Мотиви суду

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі № 671/463/15-к).

У даному випадку, на думку суду, враховуючи наведені обставини та норми кримінального процесуального законодавства, які регламентують порядок вирішення питання порушеного заявником, це клопотання подано у відповідності до положень ч. 2 ст. 188 КПК, у зв`язку з наявністю передумов вказаних у п. 1 цієї частини статті Кодексу.

Посилання на обставини, які дають підстави для:

(і) обґрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30 серпня 1990 року (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Обвинувальний акт стосовно обвинувачених перебуває на розгляді в суді.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведеного достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотань, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

(іі) висновку про існування ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) Суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

З його (стандарту) урахуванням Суд погоджується з доводами клопотань про наявність ризиків (1) переховування, (2) впливу; (3) вчинення іншого кримінального правопорушення.

Дійсність вказаних ризиків судом оцінено у світлі факторів, пов`язаних з характером особи обвинуваченого, його моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та того, що вони належним чином вмотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами , зокрема,

а) ризик переховування витікає з факту залишення території України без інформування про нове місце перебування та втратою всіх засобів зв`язку;

b) ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом;

с) ризик вчинення іншого кримінальне правопорушення слідує з відомостей про його особу з числа передбачених ст. 178 КПК.

(ііі) висновку щодо існування обставин, зазначених у п. 1 ч. 4 ст. 189 КПК, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання

Відповідаючи на питання того, чи дійсним є факт переховування Суд враховує те, що Верховний суд України у справі № 5-1кс15 в постанові від 19 березня 2015 року указав, що при з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка вчинила злочин, а саме це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Разом з тим на особу, яка вчинила злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть і з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.

За таких умов та виходячи з того, що обвинувачений на час виїзду за межу України знав про це провадження та свій статус у ньому, з дати виїзду по дату розгляду цих клопотань не виконував обов`язки, визначені ст. 42 КПК, щодо інформування суду про змінену адресу, або ж місце перебування, в ключі чого, на думку суду, в цій ситуації, ідеться про юридично значуще ухилення від суду, адже особа в установленому порядку визнана підозрюваним та обвинуваченим, була зобов`язана з`являтись за викликом, перебувати в межах досяжності.

Зазначена особа усвідомлювала, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак вони ухиляються від виконання такого обов`язку.

Отже, зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, оскільки встановлено наявність обставин передбачених п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК, а також є достатні підстави вважати, що він переховується від суду в інших країнах.

Відповідно, Суд дослідивши матеріали клопотань в поєднанні з матеріалами самого судового провадження, у порядку ст. 94 КПК, вважає, що це клопотання про надання дозволу на затримання підлягає задоволенню.

Питання визначене п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК на предмет потреби Суд аналізуватиме під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом

Позаяк, Суд констатував, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений переховується від суду до моменту його прибуття розгляд провадження не можливий в силу положень ст. 314, 318 КПК.

Водночас, ст. 335 КПК регламентує, що у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку.

Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

При цьому, згідно позиції судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ сформованої у порядку аналізу та узагальнення судової практику, яка ураховується судом у світлі норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» слідує, що у ній, з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції кримінального процесуального законодавства та уникнення неоднозначного тлумачення норм права, звертається увага суддів місцевих та апеляційних судів України на те, що у підготовчому судовому засіданні суд, згідно зі ст. 335 КПК, вправі зупинити підготовче провадження, якщо обвинувачений ухилився від явки до суду до його розшуку (лист ВССУ від 03 жовтня 2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).

Відповідно, Суд уважає за слушне оголосити обвинуваченого в розшук.

Водночас, щодо розшуку, з огляду на наявність інформації про перетин обвинуваченим кордону, Суд зазначає таке.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення розшуку, тож з метою визначення вказаного поняття, слід звернутися до Академічного тлумачного словника Української мови, де вказано, що розшук (юр.) - це система слідчих та оперативних заходів щодо виявлення злочинця, який зник і т. ін.

Таким чином, аналіз положень КПК України в сукупності із зазначеним визначенням поняття «розшук» дає підстави зробити висновок, що розшук - це система слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на виявлення зниклої особи, що власне і має місце в цій справі, що, як наслідок, указує на слушність потреби оголошення особи в розшук у порядку ст. 335 КПК.

Водночас, КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито зміст зазначеного терміну. Проте, термін «міжнародний розшук» використовується в цьому кодексі як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч. 5 ст.139, 297-1, 297-4, 323 КПК України).

Установлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для розгляду кримінального провадження в розумні строки. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

Розшук є родовим поняттям, він може здійснюватися на території України, бути міждержавним та/або міжнародним. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Отже, аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних осіб, а міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави-ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних органів запитуваних країн з використанням в т.ч., при наявності підстав, можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Ураховуючи викладене, Суд уважає, що існують достатні підстави для оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук, з огляду на ухилення від явки до суду та залишення території України.

Організацію виконання розшуку слід доручити, з огляду на положення ст. 335 КПК, Дніпровському УП ГУ НП в м. Києві та прокурору Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Судове провадження на час розшуку, відповідно до ст. 335 КПК, слід зупинити.

З цих підстав Суд, керуючись ст. 188-189, 315, 335, 350, 369-372, 376 КПК України, постановив:

клопотання прокурора - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання громадянина Грузії ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо кожного з них.

В силу ч. 2 ст. 190 КПК України, вказати адресу прокурора ОСОБА_3 - м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 14-А, тел.: НОМЕР_1 , НОМЕР_2.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу щодо обвинуваченого з моменту : 1) приводу до суду; 2) добровільного з`явлення до суду; 3) відкликання ухвали прокурором.

Оголосити у міжнародний розшук громадянинf Грузії ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Організацію розшуку доручити Дніпровському УП ГУ НП в м. Києві та прокурору Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Судове провадження - зупинити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

С у д д я ОСОБА_1