Єдиний унікальний номер 729/320/21
Номер провадження 1-кп/741/16/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області кримінальне провадження, унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000245 від 11 жовтня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Якимівка Маловисківського району Кіровоградської області, з повною вищою освітою, який зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Носівського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом, унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000245 від 11 жовтня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Так, у період часу з весни 2018 року по листопад 2018 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на самовільне зайняття земельних ділянок, діючи всупереч вимогам ст. ст. 112, 116-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельних ділянок, умисно, самовільно зайняв 21 земельну ділянку, які розташовані одним масивом на території Макіївської об`єднаної територіальної громади в адміністративних межах с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області загальною площею 39,2029 га з кадастровими номерами :02:001:4164, :02:001:4160, :02:001:4157, :02:001:4154, :02:001:4162, :02:001:4159, :02:001:4155, :02:001:4153, :02:001:4163, :02:001:4165, :02:001:4161, :02:001:4158, :02:001:4156, :02:001:4169, :02:001:4168, :02:001:4173, :02:001:4172, :02:001:4170, :02:001:4171, :02:001:4270, засіявши їх сільськогосподарською рослиною - кукурудзою.

При цьому ОСОБА_4 , порушуючи вимоги п. 5 «Правил охорони електричних мереж», затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 209 від 04 березня 1997 року, яким визначається, що охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхильного їх положення на відстані 10 метрів - до 20 кВ та на відстані 15 метрів - 35 кВ, самовільно зайняв земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, частини яких перебувають під лініями електропередач, а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:4165 площею 2 га, з яких 0,2844 га з обмеженням у використанні під лінією електропередач; :02:001:4160 площею 2 га, з яких 0,1623 га з обмеженням у використанні під лінією електропередач; :02:001:4159 площею 2 га, з яких 0,3354 га з обмеженням у використанні під лінією електропередач; :02:001:4158 площею 2 га, з яких 0,2650 га з обмеженням у використанні під лінією електропередач; :02:001:4157 площею 2 га, з яких 0,2631 га з обмеженням у використанні під лінією електропередач; :02:001:4155 площею 2 га, з яких 0,2625 га з обмеженням у використанні під лінією електропередач; :02:001:4156 площею 2 га, з яких 0,2636 га з обмеження у використанні під лінією електропередач; :02:001:4154 площею 2 га, з яких 0,1847 га з обмеженням у використанні під лінією електропередач; :02:001:4169 площею 2 га, з яких 0,0010 га з обмеженням у використанні під лінією електропередач; :02:001:4168 площею 2 га, з яких 0,1853 га з обмеженням у використанні під лінією електропередач; :02:001:4173 площею 2 га, з яких 0,2271 га з обмеженням у використанні під лінією електропередач; :02:001:4172 площею 2 га, з яких 0,2257 га з обмеженням у використанні під лінією електропередач та :02:001:4170 площею 2 га, з яких 0,0387 га з обмеженням у використанні під лінією електропередач, які розташовані одним масивом загальною площею 2,7 га на території Макіївської об`єднаної територіальної громади в адміністративних межах с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області під повітряними лініями електромереж - 10 кВ та 35 кВ, які відносяться до земель розташованих в охоронній зоні.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив збитків державі на суму 43387,06 грн.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельних ділянок, які знаходяться в охоронній зоні.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений подав заяву про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 197-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, указав, що йому відомі наслідки закриття кримінального провадження з даної підстави.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував з приводу даної заяви, просив залишити без розгляду цивільний позов, поданий прокурором у межах вказаного кримінального провадження в інтересах держави в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок.

Представник потерпілого в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності.

Суд, вислухавши думку обвинуваченого, прокурора, роз`яснивши обвинуваченому наслідки закриття провадження з даних підстав, робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у період часу з весни 2018 року по листопад 2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі на строк від двох до чотирьох років або позбавлення волі на строк до двох років.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків, та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст.49 КК України).

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Отже, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Так, ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2022 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу до Носівського районного суду Чернігівської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2023 року оголошено розшук ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що обвинувачений ухиляється від суду, та зупинено кримінальне провадження.

Згідно з копією протоколу затримання обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано 14 жовтня 2023 року о 18 год. 55 хв. працівниками поліції на виконання ухвали суду та поміщено до ІТТ № 2 м. Козелець.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року відновлено кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 .

Незважаючи на це, строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності у даному кримінальному провадженні, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України закінчився ще до оголошення ОСОБА_4 в розшук та зупинення на цій підставі кримінального провадження відносно нього.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений подав заяву про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Ураховуючи вищенаведене, перевіривши законність заяви та отримавши згоду обвинуваченого ОСОБА_4 на таке звільнення, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким він обвинувачується є нетяжким злочином та з моменту скоєння злочину минуло більше трьох років, суд робить висновок, що заява обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому необхідно задовольнити її і звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за наявності його згоди буде порушенням права обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ураховуючи вимоги ст.ст. 128- 129 КПК України, суд роз`яснює цивільному позивачу його право на пред`явлення позовних вимог до обвинуваченого в порядку цивільного судочинства та залишає позов, який був пред`явлений у даному кримінальному провадженні, без розгляду.

Керуючись ст. ст.128, 284,288, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 197-1 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000245 від 11 жовтня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, - закрити.

Цивільний позов прокурора Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1