Справа №635/4726/23
Провадження по справі №1-в/635/207/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

секретар судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання в.о.начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з загально-середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 . засуджений вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13.04.2020 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2016 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 , тобто з 28 січня 2020 року. Запобіжний захід ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін у виді тримання під вартою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду 22.12.2020 вирок Комінтернівського районним судом м. Харкова 13 квітня 2020 року залишено без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення. Вирок набрав законної сили.

Початок строку відбування покарання 28 січня 2020 року.

Кінець строку відбування покарання 28 липня 2024 року.

Засуджений ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі з 29.01.2020 року, а з 15.01.2021 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

В.о.начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджений за час відбування покарання характеризується позитивно, за допущене порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальної один раз, дисциплінарне стягнення зняте достроково у встановленому законом порядку; за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці рішенням дисціплінарної комісії заохочувався шість разів; залучається до виконання обов`язків днювального відділення, до праці ставиться з розумною ініціативою, поставлені завдання виконує своєчасно та якісно; до виконання робіт з благоустрою відноситься позитивно, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні, проявляє розумну ініціативу; не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці; бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Освіта», до реалізації якої ставиться із зацікавленістю; підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом листування, телефонних побачень, отримує посилки та передачі, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення.

Засуджений та представник установи виконання покарань надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення.

Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 29.01.2020 року знаходиться в місцях позбавлення волі. Під час тримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, заохочень не мав, за допущене порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінаної відповідальності один раз. З 15.01.2021 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби лейтенентом внутрішньої служби ОСОБА_7 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи полковником внутрішньої служби ОСОБА_8 від 20.06.2023 року, ОСОБА_5 з 15.01.2021 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», характеризується позитивно, за допущене порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальної один раз, дисциплінарне стягнення зняте достроково у встановленому законом порядку; за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці рішенням дисціплінарної комісії заохочувався шість разів; залучається до виконання обов`язків днювального відділення, до праці ставиться з розумною ініціативою, поставлені завдання виконує своєчасно та якісно; до виконання робіт з благоустрою відноситься позитивно, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні, проявляє розумну ініціативу; не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. ОСОБА_5 дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно; підтримує доброзичливі взаємовідносини з засудженими позитивної спрямованості, на критику в свою адресу реагує адекватно. Також засуджений бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Освіта», до реалізації якої ставиться із зацікавленістю; підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом листування, телефонних побачень, отримує посилки та передачі, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , останній має ряд непогашених та не знятих судимостей, а саме засуджений:

- - 21.08.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений строком на 3 роки; ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 10.06.2014 року звільнений від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»;

- 22.07.2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1200 грн. Штраф сплачений 15.09.2015 року, квитанція № 23;

-18.05.2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном строком на 2 роки;

- 30.12.2016 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.01.2019 року з Первомайської ВК (№ 117) Харківської області, на підставі ухвали Первомайського районного суду Харківської області від 08.01.2019 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 24 дні,

- 13.04.2020 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч.1 ст.70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13.04.2020 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч.1 ст.70, 71 КК України за вчинення корисливих злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до не тяжких та тяжких злочинів.

Суд враховує також ту обставину, що ОСОБА_5 вже був засуджений до позбавлення волі, після відбуття покарання знову вчиняв злочини та був засуджений, крім того, до засудженого вже застосовувалось звільнення від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнення від відбування покарання з іспитовим терміном та умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, після чого він знову був засуджений за вчинення корисливих злочинів.

Зазначене свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_9 та довідки про заробітну плату ОСОБА_5 , виданої бухгалтером установи ОСОБА_10 , засуджений за час відбування покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія №100» був працевлаштований в період часу з жовтня 2021 року по січень 2022 року до господарчої обслуги, де працював підсобним робітником та прибиральником в конторах, готелях і інших установах, а також працевлаштований у грудні 2022 року до цеху №2 установи, де виготовляв розкладачки, крісла, стільці та санки, за що отримував заробітну плату, в інший період засуджений не працював, заробітну плату не отримував.

Згідно змісту вироку, яким засуджено ОСОБА_5 , вбачається, що з засудженого на користь держави стягнуто витрати на проведення судових екпертиз на загальну суму 10676,68 гривень

Відповідно довідки, виданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_11 , станом на 23.05.2023 засуджений ОСОБА_5 достроково відшкодував 900 гривень, залишок заборгованості за вироком суду складає 9776,68 гривень.

Відповідно витягу з протоколу №23 від 22.05.2023 року профілактична комісія ДУ «Темнівська виправна колонія №100» вирішила затвердити залучення засудженого ОСОБА_5 до виконання обов`язків старшого днювального та днювального відділення СПС установи.

Згідно Витягу з протоколу №18 від 11.05.2022 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів засуджених щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.100,101 КВК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №9 від 22.02.2023 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка написала заяву про відмову.

Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення засудженого, ОСОБА_5 двічі піддавався стягненню: 27.02.2021 року рішенням дисциплінарної комісії установи «Харківський слідчий ізолятор» за зберігання заборонених предметів, за що йому оголошено догану, та 20.10.2021 року рішенням дисциплінарної комісії ДУ «Темнівська виправна колонія №100» за неввічливе ставлення до іншого засудженого, вживання нецензурних та жаргонних слів, за що йому оголошено попередження.

Крім того, в матеріалах справи наявна характеристика на засудженого від 11.05.2022 зі змісту яких вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку; до промислової зони установи не працевлаштований, до виконання робіт з благоустрою відноситься посередньо, ініціативи не проявляє; мав одне стягнення, яке погашено в установленому законом порядку, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочується адміністрацією установи; намагається дотримуватись правомірних та ввічлевих взаємовідносин з персоналом установи; спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд; не завжди сумлінно виконує законні вимоги персоналу установи через особисту неорганізованість.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього на даний час немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Застосування до засудженого заохочення у вигляді шести заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог пожежної безпеки, відбуття ОСОБА_12 2/3 строку покарання, часткове погашення за вироком суду процесуальних витрат за проведення судової експертизи, та сам факт працевлаштування засудженого протягом 3 місяців в 2021 році та 2 місяців 2022 році, без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення протягом всього періоду відбування ним покарання, та не свідчать, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13.04.2020 року.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» свідчать лише про те, що на час звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд вважає подання Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання в.о.начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13.04.2020 року відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 16 жовтня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1