Провадження № 1-кс/344/6755/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000426 від 04.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування майна в рамках кримінального провадження №0000426 від 04.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме на дві сім картки мобільного оператора «Лайфселл»; дві сім карти оператора «Київстар»; пластикова картка від сім картки «Лайфселл»; банківська карта «BNP PARIBAS» № НОМЕР_1 ; банківська картка «Сенс Банк» № НОМЕР_2 ; банківська картка «Monobank» № НОМЕР_3 ; банківська картка банку «ПриватБанку» № НОМЕР_4 ; банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 ; банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_6 ; банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_7 ; банківська картка банку «Sportbank» № НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «5S», IMEI: НОМЕР_9 , сірого кольору; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «5S», сірого кольору, з мобільним телефоном оператора «Київстар» - НОМЕР_10 , IMEI: НОМЕР_11 ; ноутбук чорного кольору марки «Lenovo» моделі «ThinkPad» TYPE 2847- CZU S/N LR - TYEKV 10/10 PRODUCT ID: 2847CZU, чорного кольору із зарядним пристроєм; договір із банком «Raiffeisen BANK» №CMDPI - 1991156 від 10.12.2021 на ім`я ОСОБА_6 ; заява-анкета № 43811 «Sportbank» на ім`я ОСОБА_5 ; договір з банком «BNP PARIBAS» на ім`я ОСОБА_7 ; анкета-заява з банком «Monobank» на ім`я ОСОБА_5 ; договір з банку «Bank Polski» на ім`я ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання покликається на те, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 06.03.2023 року у справі №344/3722/23 накладено арешт на вищезазначене майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку 02.03.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник просить скасувати арешт на дане майно, посилаючись на те, що вказаний арешт накладено необґрунтовано; жодного відношення до кримінального провадження вилучені в ході проведення обшуку речі, на які накладено арешт, на думку заявника, не мають.

Заявник в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки досудове розслідування на даний час триває та остаточне процесуальне рішення у кримінальному провадженні не прийнято, а вилучені в ході проведеного обшуку речі мають статус речових доказів у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження №0000426 від 04.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Покликаючись фактично на те, що арешт майна накладено необґрунтовано, заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки на даний час проводиться досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, а вилучені в ході обшуку речі визнано речовими доказами, здійснюється комплекс слідчих дій.

Представником заявника в поданій до суду заяві та в судовому засіданні не наведено достатньо доказів на підтвердження того, що арешт майна було необґрунтовано, оскільки всі його доводи щодо невідповідності вилучених в ході обшуку речей критерію речового доказу містять характер виключно припущень.

Наявні в матеріалах кримінального провадження документи, зокрема, процесуальні доручення, свідчать про те, що на даному етапі кримінального провадження скасування арешту майна є передчасним і може зашкодити досудовому розслідуванню.

Відтак, станом на час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено даних, які б не виправдовували на даний час втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи.

За висновком слідчого судді, скасування арешту майна, станом на даний час може зашкодити ходу досудового розслідування у кримінальному провадженні та не сприятиме його дієвості та досягненню мети кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що в рамках кримінального провадження арешт речового доказу здійснено саме, з метою забезпечення його збереження у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

За таких обставин слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання заявника.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.09.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1