Справа № 635/1284/23
Провадження № 1-кп/635/134/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 20.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

суду подано клопотання захисника, адвоката ОСОБА_6 , в якому захисник просить суд про визнання доказу, а саме протоколу обшуку від 02.09.2022 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 очевидно недопустимим. Основними доводами клопотання є посилання сторони захисту на той факт, що обшук проведено без ухвали слідчого судді за відсутності будь-яких підстав для проникнення у житло, визначених ст. 233 КПК України, а ухвала слідчого судді, постановлена за результатами проведення такого обшуку містить помилкове посилання на мету проникнення до житла, визначену слідчим суддею як «встановлення допустимості доказів у кримінальному провадженні», що не узгоджується із положеннями ст. 233 КПК України, яка не містить таких підстав. Ці доводи сторона захисту приводить на обґрунтування очевидної недопустимості доказу, а саме як доказу, що отриманий в результаті здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, що прямо передбачено п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України.

Захисниками та обвинуваченим у судовому засіданні клопотання підтримано, в тому числі із посиланням на відомості, отримані судом при дослідженні в судовому засіданні відеозапису проведеного обшуку. Сторона захисту звертає увагу суду на той факт, що відеозапис слідчого дії не містить чіткого відображення протягом всього часу проведення слідчої дії обставин того, що відбувалось зі знайденою банківською картою з моменту її вилучення до закінчення слідчої дії. Крім того, звернуто увагу на проголошення учасником обшуку прізвища власника карти при її первісному виявлені.

Прокурор просила суд відмовити в задоволенні клопотання за відсутністю підстав і що суд повинен висловити свою домку щодо допустимості доказу в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.

Вислухавши в судовому засіданні доводи учасників судового розгляду та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема у разі здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Виходячи із наведеної норми закону суд має право під час судового розгляду визнавати докази явно недопустимими з метою не дослідження таких доказів, або з метою припинення дослідження такого доказу, а явна недопустимість доказу повинна встановлюватися судом виходячи із явних порушень прямих приписів норм матеріального і процесуального права, які об`єктивно можливо виявити без дослідження доказу, або при частковому його дослідженні.

В даному випадку судом повністю досліджений протокол обшуку та відеозапис цієї слідчої дії. Доводи сторони захисту обґрунтовані не тільки формальним фактом відсутності попереднього дозволу суду на проникнення у житло, а і ґрунтуються виходячи із змісту інформації, отриманої при повному дослідженні протоколу обшуку та відеозапису. Отже, для повного аналізу доводів сторони захисту необхідно в цілому надати оцінку всім подіям, які передували проведенню обшуку а також інформації, що отримана судом при повному дослідженні протоколу слідчої дії та відеозапису, а також інших доказів у справі, що досліджені судом, що не узгоджується із порядком, встановленим ст. 89 КПК України.

Суд має право на цій стадії судового розгляду при вирішенні клопотання сторони захисту оцінити лише той факт, чи було дотримано порядку проведення слідчої дії без ухвали слідчого судді, а визначення наявності, або відсутності підстав для проникнення у житло без ухвали слідчого судді потребує від суду дослідження та надання оцінки і іншим доказам, що досліджені судом в судовому засіданні. Суд має право це вирішувати лише при ухваленні рішення. Крім того, аналіз ухвал слідчого судді відбувається судом при оцінюванні доказів лише щодо наслідків, які настають в результаті постановлення такої ухвали без аналізу її законності та обґрунтованості.

За таких обставин, суд при вирішенні клопотання сторони захисту вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Матеріали кримінального провадження містять ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення такого обшуку, що позбавляє суд можливості визнати такий доказ явно недопустимим при проведенні судового слідства до ухвалення вироку в цьому кримінальному провадженні. При цьому слід роз`яснити, що в такому випадку суд не позбавлений можливості розглянути доводи сторони захисту щодо недопустимості такого доказу у нарадчій кімнаті при ухваленні вироку суду.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні поданого клопотання.

Керуючись ст. 89 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

в задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 про визнання доказу, а саме протоколу обшуку від 02.09.2022 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 очевидно недопустимим відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3