Справа № 939/813/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1548/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мигалівці Барського району Житомирської області, громадянина України, із повною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, і призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком, 12 лютого 2023 року близько 22 год. 20 хв. (більш точного часу слідством не встановлено) водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, відповідно до яких «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», керуючи автомобілем марки Peugeot Expert, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням Бишів-Феневичі в напрямку села Феневичі, неподалік села Шибене Бучанського району Київської області, в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», та п. 2.3 д) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну та, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобілем Peugeot Expert, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та виїхав на праве відносно напрямку його руху узбіччя, де допустив перекидання автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, переломів 6-9 ребер праворуч, а також перелому правої лопатки, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня.

Грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог пунктів 2.9 а), 2.3 б), 2.3 д) та 12.1 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду, захисникв апеляційній скарзі просить скасувати його та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтуванні вказує, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 вперше притягається до кримінальної відповідальності, випадок керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння також був допущений вперше, що підтверджується відсутністю справ про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_8 за ст.130 КУпАП.

Апелянт вважає, що судом не надано належної оцінки таким пом`якшуючим обставинам, як визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Захисник звертає увагу, що судом першої інстанції не враховано позитивну характеристику ОСОБА_8 та відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого.

Зазначає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік за вчинення нетяжкого кримінального правопорушення є надмірним та жодним чином не сприятиме виконанню основного завдання покарання - виправлення засудженого.

Захисник вважає, що врахування всіх зазначених вище обставин, що можуть свідчити про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин справи, обставин, що пом`якшують покарання, та даних про особу обвинуваченого, дозволить застосувати до ОСОБА_8 положення ст.69 КК України та призначити обвинуваченому інше, більш м`яке основне покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вимоги апеляційної скарги необґрунтованими, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.286-1 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Положеннями ч.1 ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

У ході апеляційного розгляду не було встановлено будь - якого ініціативного, тобто, активного сприяння розкриттю злочину в діях обвинуваченого, а визнання ним своєї вини та надання у суді правдивих показань не свідчать про активне сприяння розкриттю злочину, що узгоджується із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 (справа № 263/15605/17).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано такої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, є необґрунтованими.

Із огляду на зазначене, суд першої інстанції, врахувавши в повній мірі всі дані щодо особи обвинуваченого, позицію потерпілого, у якого відсутні претензії до обвинуваченого, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч.1 ст.286-1 КК України, у мінімальному розмірі, у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному, та призначене в межах санкції інкримінованої частини статті. Підстав для застосування положень ст. 69 КК України не встановлено.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: