УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 , про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 12.10.2021 Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.125 КК України, до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що вироком Київського районного суду м. Харкова гр. ОСОБА_4 був засуджений до за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн. Вирок набрав законної сили 12.11.2021 року та надійшов на виконання уповноваженого органу з питань пробації 05.01.2022 року. Станом на теперішній час, квитанція про сплату иштрафу від гр. ОСОБА_4 до уповноваженого органу з питань пробації так і не надійшла, встановити причини несплати пгтрафу останньою, не виявилось можливим. За період перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації, засуджений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується вимогою. Були проведені першочергові заходи для встановлення місцезнаходження засудженоого, проте результат відсутній, встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не виявилось можливим. За для з`ясування матеріального стану та доходів засудженої було направлено запит до Державної Фіскальної служби України, згідно витягу з Реєстру засуджених осіб та осіб узятих під варту, інформація ДФСУ щодо джерел виплачених доходів засудженого, відсутня. Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення від відбування призначеного засудженого покарання. Правова природа вказаного виду покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язка застосувати правообмеження, які входять до його змісту, саме до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які викопують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлюс виконання покарання. Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явления засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.. У частині четвертої статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинения нового злочину. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. Строк давності виконання віщевказаного вироку щодо ОСОБА_4 , не переривався і минув, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, згідно з яким особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Отже, застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановления судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: Закінчення зазначених у ст. 80 КК України строків; Неухилення засудженого від відбування покарання; Невчинення протягом встановлених ч.ч. 1 та 3 ст. 80 КК України строків нового кримінального правопорушення. Якщо суд у цей період не замінив не сплачений засудженим пштраф на інше покарання чи не застосував розстрочку, особа має бути звільнена від штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку. Підставами для цього с ст.80 КК та ст. 152 КВК. Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку з чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальних правовідносин, а отже, унеможливлює виконання покарання. Згідно ст. 152 КВК України «Підстави звільнення від відбування покарання», однією з підстав звільнення від відбування покарання для органів виконання покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку. Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання про його встановления може бути вирішене лише судом. Адже, відповідно до ч.1 ст. 389 КК України, ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Відповідно до ч.1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її випу не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно. Вирок Київського районного суду м. Харкова від 12.10.2021 року набрав законної сили 12.11.2021 року, а строк його виконання у відповідності до п.1 ч.1 ст. 80 КК України сплив через 2 роки, а саме 12.11.2023 року, та в цей період покарання у виді штрафу не було замінене іншим видом покарання. Судова практика судів загальної юрисдикції України з питань звільнення від відбування покарання за закінченням строків давності виконання обвинувального вироку свідчить про те, що судові рішення виносилися на користь засуджених, як за ініціативою органів пробації так і за поданням прокуратури та ініціативою самого суду. Вище викладене свідчить, що для звільнення від відбування покарання гр. ОСОБА_4 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ч.1 ст. 80 КК України, правові перешкоди для такого звільнення відсутні. На підставі викладеного, відповідно до ст. 62 Конституції України, п.14 ч.1 ст. 537, п.1 ч.2 ст. 539 КПК України, ст. 80 КК, ст. 152 КВК України просить звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу за вироком Київського районного суду м. Харкова від 12.10.2021 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Прокурор ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд подання без його участі, просить відмовити у задоволенні клопотання

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, поважні причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Так, згідно з вироком Київського районного суду м. Харкова від 12.10.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

05.01.2022 вказаний вирок прийнято до виконання Київським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

14.01.2022 засуджений ОСОБА_4 прибув до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, надав письмові пояснення про те, що станом на 14.01.2022 він не має можливості сплатити штраф, оскільки тільки почав працевлаштовуватися. Просив розстрочити сплату штрафу та зобов`язувався його сплатити.

17.01.2022 до суду надійшло подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі щодо засудженого ОСОБА_4

24 лютого 2022 року Україна зазнала чергового акту збройної агресії з боку Російської Федерації. Відбулося широкомасштабне вторгнення в Україну збройних сил Росії, що триває і досі. Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває наразі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 07.06.2022 відмовлено у задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 на підставі ч.3 ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України про вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У матеріалах особової справи міститься повідомлення від 04.08.2022 за вих. № 24/17/2017-22, відповідно до якого Київський РВ з питань пробації направив повідомлення ОСОБА_4 про необхідність сплати штрафу, при цьому відомості про вручення цього повідомлення у справі відсутні.

25.08.2022 до суду надійшло подання заступника начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт щодо засудженого ОСОБА_4 .

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.10.2022 відмовлено у задоволенні подання заступника начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 на підставі ч. 3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України про вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У матеріалах особової справи міститься повідомлення від 14.11.2022 за вих. № 24/17/3647-22, відповідно до якого Київський РВ з питань пробації направив повідомлення ОСОБА_4 про необхідність сплати штрафу, при цьому відомості про вручення цього повідомлення у справі відсутні.

13.12.2022 до суду надійшло надійшло подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_7 про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі щодо засудженого ОСОБА_4 .

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.12.2022 відмовлено у задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_7 на підставі ч. 3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України про вирішення про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з даними особової справи, 03.02.2023 за вих.№24/17/662-23 Київським РВ з питань пробації направлено виклик ОСОБА_4 до органу пробації на 11.02.2023 о 10-00 год., при цьому відомості про вручення цього виклику у справі відсутні.

Зі змісту долученої до матеріалів справи довідки від 16.03.2023 слідує, що з 05.01.2022 року на обліку Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений «12» жовтня 2021 року Київським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, який згідно вироку суду зареєстрований і фактично проживає: АДРЕСА_1 Станом на 16.03.2023 року були з`ясовані всі відомості, що мають значення для виконання рішення, а саме: отримано відповідь про доходи засудженого; отримано відповідь про можливе місце проживання у реєстрі внутрішньо переміщених осіб. Виклик, надісланий засудженому рекомендованим листом повернувся. Неодноразово здійснювалися дзвінки на відомі номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з номера НОМЕР_3 , але телефони вимкнені.

23.03.2023 до суду надійшло подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_7 про вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт щодо засудженого ОСОБА_4 .

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.08.2023 відмовлено у задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_7 на підставі ч. 3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України про вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з даними особової справи, 27.07.2023 Київським РВ з питань пробації направлено до Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області подання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за невиконання вироку суду від 12.11.2021 та не сплату штрафу.

Даних про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності матеріали особової справи №3/2022 не містять.

Згідно з даними особової справи, 29.09.2023 за вих.№24/17/5177-23 Київським РВ з питань пробації направлено виклик ОСОБА_4 до органу пробації на 10.10.2023 о 10-00 год., при цьому відомості про вручення цього виклику у справі відсутні.

Уповноваженою особою органу пробації за допомогою Єдиного реєстру засуджених осіб та осіб, узятих під варту (надалі ЄРЗО) надсилались запити для отримання відомостей щодо джерел виплачених доходів ОСОБА_4 .

Згідно з даними, які містяться у відповідях ЄРЗО відповідно до порядку надання Державною податковою службою України інформації, відомості щодо джерел виплачених доходів ОСОБА_4 за 1-4 квартал 2022 року, 1-4 квартал 2023 року в Державному реєстрі відсутні.

Станом на 19.06.2023 ОСОБА_4 не вчинив нового правопорушення, що підтверджується вимогою Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Штраф, призначений вироком Київського районного суду м.Харкова від 12.10.2021 ОСОБА_4 сплачено не було.

Законом України «Про пробацію» встановлено, що метою пробації є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень.

Орган пробації - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері пробації. Пробація - система наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, враховуючи, ст. 26 КВК України, ст. 537 КПК України та принципи кримінального судочинства, подання органу пробації має бути обґрунтованим та підтвердженим належними доказами.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Штраф, відповідно ст. 56 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Положеннями ст. 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Вимогами ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд

Положеннями ст. 533 КПК України встановлено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Зі змісту ч. 2 ст. 534 КПК України слідує, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Положеннями ч. 1 ст. 26 КВК України встановлено, що засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України (ухилення засудженого від сплати штрафу або від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю), матеріали провадження не містять.

Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст.389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

А тому підстав для зупинення перебігу давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 з підстав ухилення засудженого від відбування покарання не було.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Разом із цим, даних про те, що станом на день розгляду судом даного подання ОСОБА_4 не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого матеріали справи не містять.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 , про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволенню не підлягає, оскільки в ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт не вчинення засудженим нового злочину станом ані станом на день подання , ані станом на день розгляду його судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, ст.ст. 152,165,166 КВК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 , про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Особову справу №3/2022 на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя - ОСОБА_1