Справа № 584/375/22
Провадження № 1-кп/584/59/23
В И Р О К

Іменем України

25.10.2023 Путивльський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Путивль кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000068 від 6 червня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с.Октябрське Путивльського району Сумської області, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України,

встановив:

Згідно з обвинувальним актом, відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами декларування є особи зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону. Згідно підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», такими суб`єктами є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме - депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Положеннями ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» і «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі-декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Також, згідно з абзацом 2 частини 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» і «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» і «г» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Так, ОСОБА_4 , будучи депутатом Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області відповідно до рішення першої сесії сьомого скликання Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області від 5 листопада 2015 року, та суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не подала щорічні декларації за 2019, всупереч пункту 1, підпункту «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону.

В подальшому, 28 січня 2020 року ОСОБА_4 припинила свої повноваження, як депутата Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області та, продовжуючи свої протиправні дії, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням та після звільнення за 2020 рік, всупереч вимогам абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подала, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто перед звільненням за 2020 рік та декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, тобто після звільнення за 2020 рік за формами, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ст.366-3 КК України як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

9 червня 2022 року між прокурором та ОСОБА_4 , як підозрюваною у даному провадженні, укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України.

Сторонами також узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ст.366-3 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин, з позбавленням права обіймати посаду депутата на строк 1 рік.

Заслухавши прокурора, який вважав можливим затвердити угоду і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання, пояснення обвинуваченої, яка підтвердила, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, наслідки затвердження угоди, яку уклала добровільно і згодна на призначення узгодженого виду покарання, захисника, яка також вважала можливим затвердити угоду про визнання винуватості, суд вважає за можливе затвердити угоду з огляду на таке.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, віднесений до нетяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ст.366-3 КК України як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», кваліфіковані правильно.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

В силу ст.ст.66, 67 КК України обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставини, які обтяжують покарання - відсутні.

Враховуючи наведене в сукупності, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, щиро розкаялася, має постійне місце проживання, вчинила нетяжкий злочин, суд вважає узгоджене сторонами покарання таким, що відповідає положенням ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а отже - може бути призначено обвинуваченій та буде необхідним й достатнім для її виправлення і попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , як підозрюваною у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 9 червня 2022 року між начальником Путивльського відділу Конотопської окружної прокуратури Сумської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як підозрюваною у кримінальному провадженні №0000068 від 6 червня 2022 року.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин, з позбавленням права обіймати посаду депутата на строк 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості вирок суду може бути скасованим за клопотанням прокурора.

Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1