Справа № 144/124/23
Провадження №11-кп/801/1295/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000249 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.10.2023, якою задоволено клопотання та звільнено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сокиряни Теплицького району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України та ч.1 ст.285 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрито кримінальне провадження № 0000249 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п.1) ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Скасовано арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0395, площею 3,0144 га, зареєстровану на ім`я ОСОБА_8 , яка знаходиться на території Соболівської об`єднаної територіальної громади Вінницької області с. Антонівка, який було накладено ухвалою слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 23.12.2020 року у кримінальному провадженні № 0000249 (справа №144/1501/20).

Процесуальні витрати по справі в сумі 1510 грн. 24 коп., пов`язані із залученням експертів та проведення судових експертиз, віднесено на рахунок держави.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвала Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.10.2023 мотивована тим, що ОСОБА_8 обвинувачувалась в скоєнні передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України кримінальних правопорушеннях, які є відповідно до ст. 12 КК України кримінальним проступком та нетяжким злочином відповідно, за вчинення яких згідно із санкцією ч. 4 ст. 358 КК України найсуворішим покаранням може бути штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років; та згідно із санкцією ч. 2 ст. 190 КК України найсуворішим покаранням може бути штраф від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років, згідно із обвинувальним актом (обвинуваченням) поставлений ОСОБА_8 за вину кримінальні правопорушення за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України скоєно 14.08.2018 , та із часу, дати, - 14.08.2018 вчинення за обвинувальним актом вказаного кримінального проступку та дотепер минуло більш як п`ять років, та визначений ст. 49 КК України відповідно трьохрічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння такого роду кримінального проступку, а також визначений ст. 49 КК України відповідно п`ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння такого роду нетяжкого злочину закінчився, - 14.08.2023 ; ОСОБА_8 є несудимою, нових кримінальних правопорушень не вчиняла та нові кримінальні провадження відносно неї відсутні, то на підставі ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 285 КПК України обвинувачену ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо неї за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України закрито.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.10.2023 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказати у резолютивній частині ухвали: Звільнили ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст.358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України у зв?язку із закінченням строків давності. Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України у зв?язку із закінченням строків давності. У решті ухвалу залишити без змін.

На думку прокурора, Гайсинський районний суд Вінницької області, виносячи ухвалу стосовно ОСОБА_8 дійшов вірного висновку про необхідність звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, проте мав звільнити їй від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України, та звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України вже із застосуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який не заперечував прости задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який просив задовілбьнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

На думку колегії суддів, ухвала Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.10.2023 стосовно ОСОБА_8 підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п?ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п?ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З аналізу зазначеної норми Закону слідує, що тривалість строків давності за кримінальним законодавством є диференційованою та залежить від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому звільнення відповідальності або від покарання на підставах ст. 49 КК України допускається лише щодо окремого кримінального правопорушення. ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України, за якими обвинувачувалась ОСОБА_8 , вчинено нею 14.08.2018, тобто з того часу на час винесення ухвали (30.10.2023) минуло вже понад 5 років.

Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п?яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років. За вказаної статтею строк притягнення до кримінальної відповідальності становить 5 років.

Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років, а тому строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за цією статтею спливають через 3 роки з дня вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, Гайсинський районний суд Вінницької області, виносячи ухвалу стосовно ОСОБА_8 дійшов вірного висновку про необхідність звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, проте мав звільнити їй від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України, та звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України вже із застосуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України.

За таких обставин при винесенні ухвали Гайсинський районний суд Вінницької області неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність при звільненні від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 (п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України), що є підставою для зміни ухвали судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора задовільнити.

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.10.2023 змінити.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України та за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України у зв?язку із закінченням строків давності.

В решті ухвалу суду залишити без зміни.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3