Справа № 309/1487/22
Провадження № 1-кп/309/90/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000136 від 25 квітня 2022 року, відносно :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України ,

За участю сторін кримінального провадження:

Прокурора ОСОБА_4

Обвинуваченого ОСОБА_3

Адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 25 квітня 2022 року, приблизно о 14 год.57хв., перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , умисно, тобто усвідомлюючи протиправність карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачернені передні праві дверцята, проник до припаркованого за вище вказаною адресою автомобіля марки «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_6 , звідки викрав шкіряний гаманець для зберігання документів «AUTO DOCUMENTS», в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 1500 гривень, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 видане ТСЦ 2144 18.10.2018 під час дії указу Президента України №64/2022: Про введення воєнного стану в України.

Таким чином, своїми злочинними діями, ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи допитаним у судовому засіданні, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав пояснення, у яких підтвердив обставини його вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу його вчинення. Так, обвинувачений указав, що дійсно все відбулося так, як зазначено в обвинувальному акті, а саме, що він 25 квітня 2022 року, приблизно о 15 годині він в м. Хуст по вул. Жайворонкова переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачернені передні праві дверцята, проник в салон автомобіля «ВАЗ2101» звідки викрав куртку , у якій знаходився шкіряний гаманець, в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 1500 гривень та посвідчення водія ОСОБА_6 . Цього ж дня, через деякий час його затримав потерпілий, яку він віддав викрадені речі і частину грошових коштів, оскільки іншу частину він використав на власні потреби. У вчиненому щиро кається та просить вибачення у потерпілого.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого він не має.

Підсудний згідний з доказами зібраними відносно нього органами досудового слідства і вважає за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні, так як вину у вчиненому злочині повністю визнає, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Покази ОСОБА_3 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України за вище встановлених обставин.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України крадіжка тобто таємне викрадення чужого майна поєднана з проникненням в сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.. 12 КК України злочин, який передбачений ч.4 ст.185 КК України відноситься до тяжких злочинів

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами , які пом`якшують покарання щире каяття .

Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання - судом не встановлено.

Виходячи з обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підсудного, а саме те, що підсудний вину свою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, зробив переоцінку своєї поведінки, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, відсутність претензій з боку потерпілого, враховуючи думку прокурора щодо необхідної міри покарання, а також враховуючи досудову доповідь від 22.08.2022 р. суд приходить до висновку про можливість виправлення і перевиховання підсудного без відбування покарання і звільнення його від покарання, з випробуванням, тобто застосувати до підсудного ст. 75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що, незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12» зазначає, що, хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Речові докази у кримінальному провадженні слід вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження у даному кримінальному провадженні у вигляді застави у розмірі 67100 грн., яка була внесена ОСОБА_7 мешканцем АДРЕСА_3 згідно квитанції № від 5 липня 2023 р. до вступу вироку в законну силу залишити без змін, а після вступу вироку в законну силу повернути заставодавцю ОСОБА_7 мешканцю АДРЕСА_3 .

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376,615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в два роки , не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст.. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме 15 листопада 2023 року.

Речові докази у справі гаманець для зберігання документів чорного кольору із написом «AUTO DOCUMENTS», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 14.03.1969, яке видане 18.10.2018 ТСЦ2144 серії НОМЕР_3 , банківську картку чорного кольору з нано-чіпом та надписом над ним латинськими літерами «MONOBANK», на зворотній стороні якої наявний № НОМЕР_4 , пачку цигарок жовтого кольору марки «COMPLIMENT», грошові кошти в сумі 237 гривень: купюра номіналом 200 гривень - серійний номер УК4604466; купюра номіналом 20 гривень - серійний номер ЮД0908353, купюра номіналом 10 гривень - серійний номер НВ 3363364, дві купюри номіналом по 2 гривні із серійними номерами ТБ0231481 та ПА8050952, дві купюри номіналом по 1 гривні із серійними номерами ЕБ 8227744 та УУ3342337 , які приєднані до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 26.04.2022 р., і які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 залишити у потерпілого ОСОБА_6

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження у даному кримінальному провадженні у вигляді застави у розмірі 67100 грн., яка була внесена ОСОБА_7 мешканцем АДРЕСА_3 згідно квитанції № від 5 липня 2023 р. до вступу вироку в законну силу залишити без змін, а після вступу вироку в законну силу повернути заставодавцю ОСОБА_7 мешканцю АДРЕСА_3

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1