Справа № 159/5836/23
Провадження № 1-кп/159/596/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000363 від 16.09.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Голоби Ковельського району Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2011 року, ОСОБА_2 зобов`язано сплачувати аліменти в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частина усіх видів заробітку, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 травня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Будучи ознайомленим з вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , в період часу з 01.03.2022 року по 21.09.2023 року, ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати вищевказаних коштів.

Так, ОСОБА_2 у вказаний період часу, будучи працездатним, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги державного виконавця Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2011 року, порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центр зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, офіційно не працевлаштовувався, у встановленому законом порядку інвалідом не визнаний, аліменти не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 49360 (сорок дев`ять тисяч триста шістдесят) гривень 50 копійок, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Загальна сума заборгованості за весь період ухилення від сплати аліментів, згідно довідки - розрахунку Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 21.09.2023 року, становить 115232 (сто п`ятнадцять тисяч двісті тридцять дві) гривні 24 копійки.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.

Обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України надійшов до суду 03.10.2023 року.

До матеріалів обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 від 29.09.2023 року, складену в присутності його захисника ОСОБА_5 , в якій зазначає, що вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнає беззаперечно, повністю згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, просить розгляд обвинувального акта проводити у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та вказує, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з метою оспорення встановлених у результаті досудового розслідування обставин, недослідження доказів у судовому засіданні чи з підстави розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження.

Також до обвинувального акта додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_6 від 29.09.2023 року, в якій остання зазначає про те, що згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, просить розгляд обвинувального акта проводити у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та вказує, що ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження з метою оспорення встановлених у результаті досудового розслідування обставин, недослідження доказів у судовому засіданні, чи з підстави розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками кримінального провадження.

Фактичні обставини справи (дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, а також інші обставини провадження) встановлені досудовим розслідуванням в даному випадку, учасниками кримінального провадження визнані та не оспорюються, а тому суд вважає їх доведеними.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, прийшов до переконання, що вина ОСОБА_2 доведена повністю, а дії обвинуваченого органом дізнання кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_2 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, яке відноситься до кримінальних проступків (ст. 12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Суд враховує також те, що обвинувачений раніше не судимий; в цілому позиивно характеризується по місцю проживання; на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що для виправлення, перевиховання обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, справедливим та достатнім буде обрання йому покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 164 КК України.

Разом з тим, зважаючи на наведені вище обставини щодо особи обвинуваченого, та з врахуванням думки обвинуваченого та потерпілої щодо міри покарання, суд вбачає можливим виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_2 під час досудового розслідування не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати на проведення експертиз відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 382 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений у порядку спрощеного провадження, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав на вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1