У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою зобов`язати Миколаївське РУП ГУНП в Миколаївській області, внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 368, 369, 384 КК України.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Заявник ОСОБА_5 зазначає, що він 01.12.2023 р. та 15.12.2023 р. подав до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області заяви про вчинення кримінальних правопорушень, які залишились без відповіді.

У заявах він зазначав, що рішеннями правління АГК «Парма» від 31.10.2015 р. та 23.01.2016 р. встановлено, що колишній голова правління АГК «Парма» ОСОБА_6 передав у користування судді ОСОБА_5 , в якості хабаря, металевий гараж № НОМЕР_1 , який АГК «Парма» придбало у МП «Парма» по договору від 22.08.1993 р.

Ці рішення правління ним були оскаржені.

Рішеннями Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2016 р. та 15.09.2021 р. відмовлено у задоволенні позовів. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2019 р. за позовом АГК «Парма» до ОСОБА_5 , його зобов`язано повернути АГК «Парма» металевий гараж № НОМЕР_1 .

За наведеного, заявник вважає, що рішенням АГК «Парма» від 31.08.2015 р. встановлений факт надання ОСОБА_6 , а суддею ОСОБА_5 - отримання, у другому півріччі 2009 року, неправомірної вигоди у вигляді права на користування металевим гаражем.

20.12.2023 р. ОСОБА_5 подав скаргу на бездіяльність уповноваженої особи Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка ухвалою слідчого судді залишена без задоволення.

Апелянт вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність події кримінального правопорушення, з огляду на обставини події, зокрема, у зв`язку з тим, що він - ОСОБА_5 сплачував членські внески з 2007 року, а отже, не міг отримати гараж у користування у 2009 році, проте відсутність події кримінального правопорушення має бути встановлена органом досудового розслідування після внесення відомостей до ЄРДР або під час судового розгляду, а не слідчим суддею.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Скарга обґрунтована тим, що 01.12.2023 р. ОСОБА_5 звернувся до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, проте відомості за його заявою до ЄДРД не внесені.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зазначив, що ним, як суддею Господарського суду Миколаївської області прийнято рішення на користь АГК «Парма». Рішенням правління АГК «Парма» від 31.08.2015 р. встановлено, що колишній голова правління АГК «Парма» ОСОБА_6 передав судді ОСОБА_5 в користування металевий гараж за вказане рішення суду. Вказане рішення правління було ним оскаржено. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.09.2021 р. рішення правління АГК «Парма» від 31.10.2015 р. визнано законним та обґрунтованим. Тобто суд підтвердив факт надання ОСОБА_6 та отримання ОСОБА_5 неправомірної вигоди (металевого боксу) та дачу завідомо неправдивих показань ОСОБА_5 , що є діями, в яких є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 КК України ( ОСОБА_6 ), та ст. ст. 384, 369 КК України ( ОСОБА_5 ).

Відмовляючи у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 , слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що викладені у його заяві доводи, не свідчать про вчинення кримінального правопорушення та із заяви не вбачається конкретних відомостей або фактів, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, тому дійшов висновку, що доводи заявника фактично зводяться до його особистої думки та припущень про можливе вчинення кримінальних правопорушень.

Повідомлені належним чином про дату та час апеляційного розгляду справи, учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомили, у зв`язку з чим, розгляд апеляційної скарги заявника ОСОБА_5 , відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, здійснюється за відсутністю учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому, реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р. відмітив, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів справи, у скарзі на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, ОСОБА_5 зазначає, що він звернувся до вказаного управління із заявою про вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 368, 369, 384, КК України, проте відомості до ЄРДР не внесені.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 звертав увагу на те, що рішенням правління АГК «Парма» від 31.08.2015 р. встановлено, що колишній голова правління АГК «Парма» ОСОБА_6 передав судді ОСОБА_5 в користування металевий гараж за прийняте цим суддею рішення в інтересах АГК «Парма». Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2021 р. вказане рішення правління АГК «Парма» визнано законним та обґрунтованим. Тобто, на думку заявника, суд підтвердив факт надання ОСОБА_6 та отримання ОСОБА_5 неправомірної вигоди у вигляді металевого гаражу та дачу завідомо неправдивих показань ОСОБА_5 , що є діями, в яких є ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 368, 369, 384, КК України.

Доводи заявника ОСОБА_5 про наявність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, відносно нього та ОСОБА_6 , лише на підставі рішенням правління АГК «Парма» від 31.08.2015 р. є безпідставними, оскільки в даному випадку вбачається наявність між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 правовідносин стосовно підстав та обставин володіння металевим гаражем, який знаходиться на території АГК «Парма», що мають цивільно-правовий характер, при цьому, в даному випадку, вказане питання вирішено в порядку цивільного судочинства судами першої та апеляційної інстанцій.

Отже, обставини, про які зазначає ОСОБА_5 , не містять фактичних даних, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, а є лише фактичною незгодою з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, якими розглянуті цивільні справи, стосовно права власності та користування на металевий гараж, який знаходиться на території АГК «Парма», а доводи про можливе вчинення кримінальних правопорушень зводяться до припущень.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, за заявою ОСОБА_5 , адже правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати їх з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій, тому апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 406, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2023 року про відмову в задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3