Справа № 138/1462/22
Провадження №11-кп/801/924/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000157 за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора та апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.06.2023, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, ФОП, інваліда-ІІІ групи, на утримані неповнолітня дитина 2018 року народження, паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання день за день, попереднє ув`язнення з 20.04.2022 по день набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з процесуальними витратами, накладеним арештом, речовими доказами та цивільним позовом.

За участю прокурора ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції, потерпілої ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 19.04.2022, біля 13 год. 00 хв., неподалік від повороту автомобільної дороги на с.Борщівці Могилів-Подільського району Вінницької області, зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з останньою ОСОБА_8 в чагарниках неподалік від вказаної вище автомобільної дороги почав спільно розпивати алкогольні напої, після чого вступив з нею в статеві зносини природнім та неприроднім способом. Під час статевого акту, діючи за необережності, не передбачаючи суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді настання смерті потерпілої, хоча повинен був і міг їх передбачити, лежачи на землі на правому боці, знаходячись позаду потерпілої ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , утримував її однією рукою за шию та притискаючи до себе, здавлював. В результаті злочинної недбалості, ОСОБА_8 спричинив механічну асфіксію потерпілої, в результаті якої настала смерть ОСОБА_12 ..

Згідно висновку судово-медичної експертизи №39 від 20.05.2022 та висновку додаткової судово-медичної експертизи №64/12 від 30.05.2022, смерть ОСОБА_12 настала в результаті механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї, що підтверджується даними експертизи трупа, а саме виступаючим з порожнини рота язика, крововиливами у м`які тканини шиї по зовнішньому краю обох пластин під`язикової кістки, підвищеною рухомістю пластин щитоподібного хряща по лінії їх з`єднання, ознаками швидкої смерті та відсутністю інших причин, які б могли спричинити її смерть. Механізм здавлення шиї ОСОБА_12 , від якої наступила її смерть відповідає механізму здавлення її шиї, який було вказано під час відтворення цих подій та на які посилається ОСОБА_8 , тобто здавлення долонею його правої руки шиї ОСОБА_12 під час утримання її тіла в момент скоєння з нею статевого акту.

Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Однак, проаналізувавши зібрані під час досудового розслідування та дослідженні в судовому засіданні докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого слід перекваліфікувати з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України вбивство, вчинене через необережність.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор просить скасувати вирок, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення у період з 20.04.2022 по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України, так як він, умисно стискаючи рукою шию потерпілої упродовж значного періоду часу, не міг не усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння та не передбачати наслідки у виді її смерті. Також вважає, що покази ОСОБА_8 нелогічні, оцінюючи його посткримінальну поведінку, та викликають сумніви в їх правдивості.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 просить в апеляційній скарзі скасувати вирок і ухвалити новий вирок за яким визнати ОСОБА_8 винним за ч. 1 ст. 115 КК України з призначенням йому максимального покарання передбаченого санкцією даної статті.

Свої вимоги представник мотивує тим, що висновки суду ґрунтуються виключно на показах обвинуваченого, які неузгоджені та нічим не підтверджені, а дії ОСОБА_8 не свідчать про непрямий умисел на вбивство, так як він мав усвідомлювати, що його тривале здавлення шиї призведе до смерті потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що не погоджується з вироком суду щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки вважає, що не взято до уваги покази ОСОБА_8 на досудовому слідстві, а взяв до уваги ті, що надані обвинуваченим в суді, суд не взяв до уваги поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 після вчинення злочину, а також піддає сумніву, що обвинувачений не розумів того факту, що потерпіла мертва, і вважає, що мав суд взяти до уваги обгоріння трупа, також вважає, що обвинувачений мав розуміти, що стискаючи за шию, могло наступити удушення і наявні сліди крові на білизні обвинуваченої мають підтвердити, що між обвинуваченим і потерпілою виникли неприязні відносини через здійснення статевого акту неприродним способом, а тому просить скасувати вирок і ухвалити новий, визнавши винним ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України з призначенням покарання у виді 11 років позбавлення волі, представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 також підтримала апеляційну скаргу, просила про скасування вироку, з призначенням максимального покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, та пояснила, що хоча досудове слідство не кваліфікувало дії обвинуваченого ОСОБА_8 ще й за зґвалтування, проте вважає, що воно мало місце і це стало причиною вбивства, просила врахувати показання обвинуваченого ОСОБА_8 під час слідчого експерименту де обвинувачений показував як стискав за шию потерпілу і що під впливом алкоголю потерпіла не могла чинити активний опір, потерпіла ОСОБА_11 підтримала доводи апеляційних скарг свого представника та прокурора, а також пояснила, що їй було відомо, що її покійна мати проживала в сім`ї ОСОБА_8 певний час, так як допомагала у господарстві, вважає, що не могло бути у неї інтимних стосунків з обвинуваченим, обвинувачений ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив взяти до уваги, що з потерпілою у нього були добрі стосунки на протязі тривалого часу, також вони інколи вступали і в інтимні стосунки на протязі п`яти років, але не афішували це через різницю у віці, також визнає, що разом з потерпілою неодноразово вживали спиртні напої, саме з цією метою зустрілися, попередньо домовившись по телефону, коли зустрілися, то вирішили вжити алкоголь, а вже потім їхати до ОСОБА_13 , бо потерпіла саме у них мала святкувати свято Пасхи, потерпіла вже перебувала у легкому сп`янінні і в ході розпиття почала робити натяки на бажання вступити в інтимні стосунки, він погодився, потерпіла самостійно роздяглася, і лежачи на боку на землі, він під час статевого акту однією рукою утримував її за живіт, а іншою рукою в області плеча і шиї, під час статевого акту був стогін, але думав, що це від задоволення і не сприймав його як загрозливий для життя потерпілої, також вказував, що намагався спочатку неприроднім способом вчиняти статевий акт, але потерпілій це не сподобалося і він припинив та продовжив природнім, заперечень від потерпілої не було, те, що потерпіла продовжувала лежати після статевого акту, думав, що вона заснула, бо були такі випадки раніше, вирішив її залишити, доки вона проснеться та з`їздити до Могилів-Подільська, щоб здати телефон в ломбард та виручені кошти потратити на продовження гулянки вже у неї дома, телефон не вдалося здати, а тому він повернувся, пробував будити потерпілу, але не здогадувався, що вона мертва, далі вирішив поїхати в село, до будинку потерпілої і там її чекати, бо мала бути комендантська година, він був п`яним, а тому не мав можливості їхати до себе додому, також зазначив, що коли повернувся з Могилів-Подільська, то бачив недалеко від того місця де вони відпочивали тління трави, але не придав цьому значення, він не намагався сховати сліди злочину, бо залишив на місці барсетку з своїми документами, ще раз зазначив, що у нього не було жодних причин позбавляти життя потерпілої, жаліє з приводу вчиненого і розуміє, що смерть настала саме від його дій, але він цього не бажав і не передбачав таких наслідків, бо не було підстав задушити потерпілу, захисник обвинуваченого ОСОБА_10 також просив залишити апеляційні скарги без задоволення, а вирок без змін, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 з самого початку не змінював свої покази, не намагався щось приховати, просив рахувати особу обвинуваченого, який є інвалідом дитинства, не мав успіху у жінок, а тому комплексував з цього приводу, тому прихильність потерпілої йому подобалася і він на протязі тривалого часу вступав з нею в інтимні стосунки, також любов до алкоголю їх зближувала, тому вони часто спільно проводили час, але не афішували цього, боячись осуду так як потерпіла була старшою за нього, просив врахувати, що посилання на виниклий конфлікт між обвинуваченим і потерпілою з приводу вчиненого статевого акту неприроднім способом є голослівним зі сторони обвинувачення, так як жодного доказу цьому не надано, на слідчому експерименті обвинувачений ОСОБА_8 показував, що притискував шию потерпілої з боку, а не стискував за шию, це було не форсоване, не швидке, а м`яке притискання шиї, про що свідчать відсутність зламу рожкової кістки та хряща, та просив врахувати, що таким чином притискував до себе потерпілу для продовження статевого акту, але в результаті цього неумисно спричинив асфіксію, не бачив як вона відбувалась, бо обличчя потерпілої було від нього відвернуте, також вважає, що значна кількість вжитого спиртного потерпілою позбавила її можливості адекватно оцінити ситуацію та своєчасно відсторонити обвинуваченого ОСОБА_8 від себе, також поведінка обвинуваченого після цього не свідчить про те, що він намагався приховати цей злочин, щодо обгоріння трупа, то не доведено, що обвинувачений ОСОБА_8 здійснив саме підпал, а в ході огляду місця події було виявлено багаття через дорогу, і саме від нього, за допомогою вітру, могло відбутися загорання сухої трави де і перебувала потерпіла, бо вигорання мало місце на значній відстані від потерпілої, так як саме тут була полоса з сухою травою і сухостоєм, те що обгорів так труп могло сприяти сильне алкогольне сп`яніння потерпілої, що підтвердив експерт, та синтетичний одяг на ній, а в цілому повторно досліджені докази не спростували висновки суду про вбивство з необережності, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, повторно дослідивши матеріали кримінального провадження за клопотанням прокурора, яким на думку сторони обвинувачення не дано вірної оцінки та які спростують висновки суду першої інстанції, ознайомившись з доводами апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої, поясненнями учасників, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг і скасування вироку, оскільки посилання сторони обвинувачення і потерпілої на наявність у діях ОСОБА_8 умислу на вбивство не ґрунтується на наданих доказах, а вина обвинуваченого ОСОБА_8 в умисному вбивстві не доведена поза розумним сумнівом.

Слід зауважити, що ВС у постанові від 12.06.2018 (справа № 712/13361/15) зазначив, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

При цьому ВС у постанові від 04.07.2018 (справа № 688/788/15-к) зазначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У своїй прецедентній практиці ЄСПЛ зазначав, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Надіслане на розгляд суду обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України, було детально перевірено судом першої інстанції і встановлено, що сукупність обставин справи підтверджує позицію сторони захисту про позбавлення життя потерпілої саме з необережності.

При цьому в даному випадку важливе місце має суб`єктивна сторона діяння та мотив вчиненого злочину.

Зокрема, сторона обвинувачення не обвинувачує ОСОБА_8 , що він без добровільної згоди потерпілої вступив з нею в статеві зносини природнім та неприроднім способом.

Також є голослівним і не підтверджується жодним доказом, що під час статевого акту, між обвинуваченим і потерпілою виникли раптово неприязні стосунки внаслідок яких у ОСОБА_8 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 .

Також є голослівними твердження, що ОСОБА_8 був агресивно налаштований, усвідомлював характер своїх протиправних дій та суспільно небезпечні наслідки для життя і здоров`я, свідомо бажав настання цих наслідків, саме під час статевого акту, лежаче на землі на правому боці, позаду потерпілої, скористався алкогольним сп`янінням потерпілої, скопив її однією рукою за шию та приклавши значне фізичне зусилля почав здавлювати її, чим спричинив механічну асфіксію, у результаті якої настала смерть ОСОБА_12 .

При цьому, сторона обвинувачення не уточнила, що ОСОБА_8 тримав потерпілу з боку за шию, а не за всю шию.

Така версія викликає сумнів ще й з приводу запропонованого стороною обвинувачення опису події, що саме під час статевого акту була необхідність однією рукою задушити потерпілу, зважаючи на те, що потерпіла не могла чинити активного опору через сильне алкогольне сп`яніння, тобто обвинувачений міг такі дії вчинити і після статевого акту, за допомогою двох рук, що було б значно простіше для доведення умислу, здавлюючи по центру шиї, а не збоку.

Наведені прокурором пояснення в апеляційному суді, що конфлікт виник через вчинення статевого акту неприроднім способом, бо на білизні виявлені сліди крові, не можуть поза розумним сумнівом свідчити про дійсність того, що саме через це виникли неприязні стосунки, тим більше, що в обвинувальному акті такі обставини відсутні і є сумнівними, що саме через це у обвинуваченого виникло бажання позбавити життя потерпілу, тобто не доведена суб`єктивна сторона за ч. 1 ст. 115 КК України.

Сторона обвинувачення також вважає, що саме ОСОБА_8 підпалив суху траву неподалік від трупа, з метою приховування вчиненого злочину, але разом з тим не дано жодної оцінки тій обставині, що обвинувачений залишив біля потерпілої барсетку з своїми документами, що є сумнівним, якщо б він вчиняв дії по приховуванню злочину.

Також слідством не проведено всі слідчі дії щодо встановлення місця, звідки почалося горіння, від потерпілої дальше чи навпаки вогонь досяг потерпілу.

Наведені обставини та пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 викликають розумні сумніви щодо існування лише такої версії, яку запропонувала сторона обвинувачення.

Важливим доказом вини обвинуваченого є висновок судово-медичного експерта та дослідження трупа ОСОБА_12 де зафіксовані тілесні ушкодження та зовнішні ознаки на обличчі трупа, які у сукупності з іншими доказами мали б підтвердити версію обвинувачення або сторони захисту.

Зокрема, у висновку судово-медичного експерта №39 від 20.05.2022 встановлено, що смерть ОСОБА_12 настала внаслідок механічної асфіксії, що не оспорюється і стороною захисту.

Разом з тим було взято до уваги наведені тілесні ушкодження, а саме крововиливи у м`які тканини шиї по зовнішньому краю обох пластин під`язикової кістки, підвищена рухомість пластин щитоподібного хряща по лінії їх з`єднання і для розуміння механізму їх заподіяння було допитано експерта ОСОБА_14 , який володіє спеціальними знаннями в цій області.

Так експерт ОСОБА_14 і в апеляційному суді чітко і аргументовано пояснював, що коли стискують шию рукою, то ріжки мали зламатися, проте такі переломи у потерпілої відсутні, що свідчить про непідтвердження здавлювання шиї ОСОБА_12 з значним фізичним зусиллям, не було форсованого, раптового стискання шиї.

Виявлені крововиливи в області шиї також свідчить, що стиснення не по центру, а збоку, тобто в місці де закінчується плече і переходить в шию.

Також стиснення шиї могло мати місце саме через присутнє збудження під час статевого акту, обвинувачений тримав потерпілу так як це було йому зручно, тривалий час до 10 хвилин і здавлювання при цьому наростало, а хрипи, які чув обвинувачений, могли бути від того, що потерпіла перебувала в агональному стані, також експерт підтвердив, що наявність сильного алкогольного сп`яніння (7,3% в крові) призвело до загальмування потерпілої, яка не могла активно відсторонюватися від обвинуваченого, і така кількість алкоголю в організмі також сприяла більш активному обгорянню трупа.

Також стан сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_8 не допомагав належно контролювати свої дії під час статевих зносин з потерпілою, або ж припускати свідомо можливість настання смерті потерпілої.

Такі пояснення експерта не дають підстав вважати, що версія обвинувачення є найбільш вірогідною, а навпаки дає підстави погодитися з версією сторони захисту, з якою і погодився суд першої інстанції.

Апеляційний суд також бере до уваги результати слідчого експерименту в ході якого обвинувачений ОСОБА_8 надавав пояснення, показував на манекені як вони розміщувались на землі, як саме і в якому місці, а саме збоку тримав за шию потерпілу, що співпадає з висновками експерта, які не були відомі на той час обвинуваченому і його захиснику, і свідчить про правдивість показів обвинуваченого.

На запит прокурора, під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_8 пояснював, що погоджується з тим, що тримаючи за шию потерпілу, не розрахував силу, при цьому не повідомив жодних обставин, які могли б свідчити про конфлікт між обвинуваченим та потерпілою, раптово виниклі неприязні стосунки, в результаті яких виникло бажання у ОСОБА_8 позбавити життя ОСОБА_12 .

В даному випадку місце, час, розпиття алкогольних напоїв, статеві зносини між потерпілою і обвинуваченим свідчать лише про низькі моральні цінності обох, що визнавав і обвинувачений, пояснив, що обоє любили алкоголь, не мали міцних соціальних зв`язків.

Апеляційний суд також не може взяти до уваги як доказ вини за ч. 1 ст. 115 КК України, показання потерпілої ОСОБА_11 , що у її матері не могло бути добровільних статевих зносин з обвинуваченим, оскільки покійна матір не зобов`язана була ділитися з донькою обставинами свого особистого життя і вочевидь їх стосунки не були близькими, так як ОСОБА_12 збиралася святкувати ОСОБА_15 не з родиною доньки, а в сім`ї ОСОБА_13 .

Апеляційний суд також не вважає, що поведінка після вчиненого злочину обвинуваченого ОСОБА_8 може свідчити про доведеність у нього умислу саме на вбивство потерпілої, оскільки в даній ситуації є найбільш важливим ті обставини, які б свідчили про умисність вбивства потерпілої чи дане вбивство вчинене з необережності.

Немає в даному випадку вирішального значення і те, чи розумів обвинувачений, що потерпіла є мертвою чи ні, як це він пояснював, бо на той час злочин вже був закінченим.

Таким чином, досліджені повторно докази та допит експерта не спростували висновки суду про недоведеність стороною обвинувачення умисного вбивства потерпілої та підтвердили наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 ч. 1 ст. 119 КК України, вбивство через необережність, коли винний не передбачає можливості настання смерті від вчиненої ним дії, але повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю.

Суд першої інстанції, як того вимагає Закон, виклав у вироку обставини обвинувачення, що є доведеним, а те, що ним у вироку не викладено ще й обвинувачення, яке міститься в обвинувальному акті, не впливає на законність вироку, бо суд проаналізував доводи даного обвинувачення і сформулював нове, виходячи із кваліфікації про яку просила сторона захисту і яка знайшла підтвердження в суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора з доповненнями та представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.06.2023 щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4