15.01.2024 Справа № 363/140/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000492 від 28.11.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Суботів Чигиринського району Черкаської області, з середньою освітою, не працюючого, військовослужбовця, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, одружений,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Епізод 1.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає право на керування транспортними засобами з метою його власного використання при наступних обставинах в травні 2022 року, точну дату, час та місце не встановлено, у ОСОБА_3 , який перебував у місті Покровськ Донецької області виник злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає право, з метою особистого використання в подальшому, а саме посвідчення водія на власне ім`я з наданням права керування транспортними засобами категорії «A, В,С, CE».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення на право керування транспортними засобами, у ОСОБА_3 точну дату та час не встановлено, перебуваючи у місті Покровськ Донецької області, вступив у злочинну змову з невстановленою особою (відомості щодо якої виділено в окреме провадження №0000004), яка за грошову винагороду пообіцяла йому виготовити завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія.

З метою досягнення обумовленої домовленості, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що посвідчення водія він у встановленому законом порядку, а саме згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року - не отримував, діючи умисно, через месенджер «Telegram» надав невстановленій особі (відомості щодо якої виділено в окреме провадження №0000004), свій фотознімок та анкетні дані, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28.09.2022.

В подальшому, в травні 2022 року, точну дату та час не встановлено, невстановлена особа (відомості щодо якої виділено в окреме провадження №0000004), за допомогою служби доставки ТОВ «Нова Пошта», надіслала ОСОБА_3 підроблене посвідчення водія, яке відповідно до висновку експерта не відповідає аналогічним документам даного типу, що знаходяться в офіційному обігу на території України, та який виготовлений не установою, що здійснює виготовлення бланків типових документів, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28.09.2022 на ім`я ОСОБА_3 , з наданням права керування транспортними засобами категорії «A, В,С,C E» для його особистих потреб, за що останній сплатив грошові кошти в сумі 6700 гривень.

Епізод 2.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа при наступних обставинах.

05.11.2023, близько о 16 год. 39 хв. на спеціальну лінію 102 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, надійшло повідомлення про порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «DAEWOO LANOS» з д.н.з. НОМЕР_2 , який на автодорозі Київ-Овруч в селі Демидів Вишгородського району Київської області, перетнув суцільну лінію горизонтальної розмітки. Враховуючи вищевказане, на місце події прибули працівники ВРПП Вишгородського РУП для з`ясування всіх обставин.

В подальшому, на вимогу працівників Вишгородського РУП ГУНП в Київській області пред`явити для перевірки документи, ОСОБА_3 , маючи протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу, знаючи що наявне при ньому посвідчення водія серії НОМЕР_1 на його ім`я є завідомо підробленим та не відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України №844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 16.09.2020 року, достовірно знаючи, що посвідчення водія у встановленому законом порядку, а саме згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року - не отримував, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та знаючи, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них посвідчення водія на право керування транспортними засобами, яке знаходиться в офіційному обігу на території України, надав інспектору Вишгородського РУП ГУНП в Київській області завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28.09.2022 на ім`я ОСОБА_3 , з наданням права керування транспортними засобами категорії «A, В,С, CE», бланк якого згідно висновку експерта виготовлений не поліграфічним підприємством, що здійснює виготовлення бланків типових документів та вищевказане посвідчення водія не відповідає вимогам до продукції даного виду, що діють на території України, чим вчинив використання завідомо підробленого документа.

Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КПК України - суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України - вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Одночасно з обвинувальним актом було подано клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, в якому прокурор просив провести розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, є кримінальними проступками, підозрюваний під час досудового розслідування у формі дізнання беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, про що він подав також відповідну письмову заяву.

До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену у присутності захисника ОСОБА_4 , в якій обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу, висловив повну та безумовну згоду із встановленими досудовим розслідуванням фактами та обставинами, а також засвідчив правильність їх розуміння, у своїй заяві зазначає, що його повідомлено про обмеження права на апеляційне оскарження у випадку розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, висловлює свою безумовну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього матеріали та додатки, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме - пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає право на керування транспортними засобами з метою його власного використання, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме - використання завідомо підробленого документа.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КК України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції статей, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, ступінь і характер вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України суд враховує щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 як обставину, що пом`якшує кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є військовослужбовцем, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується задовільно, його вік, , одружений, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в виді штрафу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання шляхом застосування принципу поглинення менш суворого покарання (штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч. 4 ст. 358 КК України) більш суворим покаранням (однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України) та визначення остаточного покарання у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Крім того, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання щодо майна, на яке накладено арешт. Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2023 року було накладено арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 , яке зберігається у матеріалах кримінального провадження. Суд вважає за необхідне скасувати накладений під час досудового розслідування вказаного провадження арешт на зазначений документ, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Процесуальні витрати по кримінальній справі складаються із витрат на проведення судово-технічної експертизи документів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано. Цивільний позов в межах кримінального провадження не подавався.

Правову долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 381-382, 394 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень,

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначивши остаточне покарання у виді штрафу у розмірі у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Арешт, накладений на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 , яке зберігається у матеріалах кримінального провадження - скасувати.

Речові докази, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 , яке зберігається у матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 , процесуальні витрати за проведення технічної експертизи документів в сумі 10601(десять тисяч шістсот одну) гривню 92 копійки.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області, з урахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя ОСОБА_1