233 № 233/5930/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000360 від 09.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 414 КК України, -

в с т а н о в и в :

11 жовтня 2023 року прокурор у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно яке вилучене 09 жовтня 2023 року , зазначаючи, що слідчим відділенням відділу поліції № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області під процесуальним керівництвом Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360 від 09.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 414 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.10.2023 до чергової частини ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав тілесні ушкодження внаслідок необережного поводження з боєприпасами.

09.10.2023 у період часу з 11 год. 01 хв. по 11 год. 36 хв., у встановленому законом порядку було проведено огляд місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено:

- металеві уламки та механічну частину УЗРГМ-2 (1 од.), які поміщено до сейф пакету № АВ2014720.

Відповідно до ст. 98 КПК України вилучені речі є предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, та можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже є речовим доказом по кримінальному провадженню.

Всі вищевказані речі вилучені до відділу поліції № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області та постановою слідчого визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Зважаючи на те, що зазначені речі є речовими доказами та мають суттєве значення по кримінальному провадженню, мають значення для встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному провадженню, а також, що незастосування заборони на користування та розпорядження вищезазначеним майном може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, прокурор просить накласти арешт на майно вилучене під час огляду місця події шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.

У судове засідання прокурор не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю.

Власник майна повідомлений про місце та час судового засідання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого подано клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Згідно з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Приписами ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, за даної внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна;2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5 розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вищевказані вимоги.

Так, слідчим суддею встановлено, що вилучене під час зазначеного огляду місця події майно постановою слідчого від 09.10.2023 року визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

Вилучене у даному кримінальному провадженні майно, виявлене під час огляду місця події, відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів, а також мають істотне значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження, обставини вчинення якого можуть бути виявлені та зафіксовані шляхом його огляду та дослідження.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що арешт майна відповідає встановленим законодавством завданням запобігти можливості його приховування, втрати, знищення, перетворення, відчуження.

Вищевказані речі відповідають критерію, зазначеному у п.11 ст.170 КПК України, а тому встановлення заборон щодо відчуження, користування та розпорядження щодо цих об`єктів у даному кримінальному провадженні є процесуально обґрунтованим.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 172-173, 372, 309 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт, шляхом обмеження відчуження, розпорядження та користування майном на вилучені в ході огляду місця події від 09.10.2023 у період часу з 11 год. 01 хв. по 11 год. 36 хв., за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Костянтинівка, Ломоносова, 152- металеві уламки та механічну частину УЗРГМ-2 (1 од.), які поміщено до сейф пакету № АВ2014720

Вищевказане арештоване майно зберігати в камері зберігання речових доказів при відділі поліції №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали слідчого судді доручити прокурору Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони об`єднаних сил ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя