ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/41/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.7 ст.111-1 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 08 вересня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ Луганської області, яка проживає в АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України та призначено їй за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбуття основного покарання ОСОБА_8 слід рахувати з моменту її затримання та фактичного відбування покарання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги, слід рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення портретної експертизи від 13.09.2022 № 132 в сумі 5285,56 грн. (п`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять гривень п`ятдесят шість копійок) в користь держави.

Згідно вироку, відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Встановлено, що 24.02.2022 російською федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 15.08.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Внаслідок ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, на початку березня 2022 року м. Старобільськ Луганської області захоплено збройними силами російської федерації спільно з незаконними збройними формуваннями так званої «Луганської народної республіки» (далі «ЛНР»).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.05.2022 № 100 внесені зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 та викладено в новій редакції перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 24 травня 2022 року. Згідно зазначеного переліку, Старобільська міська територіальна громада Старобільського району Луганської області, перебуває під тимчасовою окупацією та в оточенні (блокуванні) з боку РФ і незаконних збройних формувань «ЛНР».

У період часу з 24.02.2022 по 27.04.2022, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, обвинувачена ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, з метою переслідування своїх корисних інтересів, а саме, отримання відповідної влади у смт. Мілове Старобільського району Луганської області та відповідно наділенням її функціями начальника незаконного правоохоронного органу «митного поста «Мілове» Державного митного комітету ЛНР», створеного на тимчасово окупованій території, перебуваючи на території смт. Мілове Старобільського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі та реалізуючи його, вступила у злочинну змову з окупаційними військами Російської Федерації та представниками так званої «ЛНР». Отримавши від останніх пропозицію очолити «митний пост «Мілове» Державного митного комітету ЛНР», в порушення вимог Конституції та Законів України, добровільно, умисно, погодилась на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 у період часу з 24.02.2022 по 27.04.2022, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянкою України, перебуваючи на території смт. Мілове, Старобільського району, Луганської області, зі своїх особистих мотивів та бажання очолити незаконний правоохоронний орган, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», умисно, добровільно зайняла посаду начальника «митного поста «Мілове» Державного митного комітету ЛНР», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, де діє окупаційна адміністрації держави-агресора.

Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_8 суд першої інстанції кваліфікував за ч.7 ст.111-1 КК України, тобто як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить вирок Тернопільського міськрайонного суду від 08 вересня 2023 року змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.7 ст.111-1 КК України на ч.5 ст.111-1 КК України та призначити їй покарання в межах санкції передбаченої цією статтею.

Свої вимоги мотивує тим, що встановленні під час судового розгляду фактичні ознаки вчиненого ОСОБА_9 діяння не відповідають юридичним ознакам складу злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Також вказує, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, є зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Також звертає увагу, що у ч.5 ст.111-1 КК України зазначається про зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, а у ч.7 ст.111-1 КК України зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах.

Також вказує, що закріплений у Митному кодексі України статус митних органів загалом та митниці і митного посту зокрема жодним чином не передбачає визначення їх як правоохоронних органів чи наявності у них правоохоронних функцій, а тому митні органи (Держмитслужба, митниці та митні пости) де-юре не лише не визначаються правоохоронними органами, а й відмежовуються від них.

Враховуючи вище наведене, вважає, що дії ОСОБА_8 невірно кваліфіковано за частиною 7 за ознакою зайняття посади в незаконних судових або правоохоронних органах.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу з наведених у них підстав, думку прокурора, який просив залишити оскаржений вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що зазначених вимог суд першої інстанції дотримався належним чином і розглянув дане кримінальне провадження у порядку спеціального судового розгляду.

Ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_8 за ч.7 ст. 111-1 КК України, суд першої інстанції проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні умисних дій, що полягали у колабораційній діяльності, ґрунтується на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та оцінених судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, про що у вироку відповідно до ст.374 КПК України наведено докладні мотиви.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої, на кваліфікацію її дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на докази, які були зібрані в ході досудового розслідування і досліджені під час судового розгляду.

Так, суд першої інстанції взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що обвинувачену ОСОБА_8 знає, як особу на прізвище « ОСОБА_11 » і 24.02.2022 дізнався, що вона призначена на керівну посаду в митному пункті «Мілове» ЛНР.

Наведені показання узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які повідомили, що знайомі з обвинуваченою ОСОБА_8 і після подій 24.02.2022р. вона була призначена на посаду начальника митного поста «Мілове» ЛНР.

Окрім показань свідків, винуватість ОСОБА_8 підтверджується дослідженими у судовому засіданні і детально проаналізованими в оскарженому вироку письмовими доказами, зокрема:

відомостями, що містяться у протоколі огляду від 25.07.2022р. інформації, яка підтверджує факт окупації смт. Мілове Луганської області;

даними протоколу огляду інтернет-сторінки від 17.05.2022р., згідно якого на офіційному сайті т.зв. «государственного таможенного кимитета ЛНР» виявлено публікацію «ГТК ЛНР с 27 апреля начал осуществлять таможенний контроль в пунктах пропуска «Меловоє», «Просяное», «Танюшевка», де вказано те, що ОСОБА_14 , як начальник посту «Мілове» надає відповідні роз`яснення, виконуючи свої обов`язки як керівника;

даними протоколу огляду від 12.07.2022р. сайту ( ІНФОРМАЦІЯ_2 де виявлено публікацію «На освобожденных территориях Луганской Народной Республики гордо реет Знамя Победы» та збережено знімки екрану на яких зображено співробітників митних постів, зокрема «Мілове», які одягнуті у службову форму «ГТК ЛНР» та стоять на фоні будівлі із табличкою з написом «Таможенный пост Меловое». На фото серед вказаних осіб друга жінка зліва, ідентифікована за зовнішніми ознаками, як ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

відомостями, що містяться у протоколі огляду від 15.07.2022р. інформації, яка розміщена на сайті за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_4 де виявлено публікацію щодо творення та функціонування незаконного органу влади на території Міловської РДА Міловського району Луганської області під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (додано копію указу від 03.03.2022);

відомостями, що містяться у протоколі огляду від 19.05.2022 інформації, яка розміщена на тому ж сайті, де виявлено публікацію з відеозаписом з наступною новиною « ІНФОРМАЦІЯ_6 на ПП «Меловое», «Просяное», «Танюшевка»», яка розміщена 27.04.2022р. із розповіддю щодо візиту на пропускний пост «Мілове» голови ГТК ОСОБА_15 , а також міститься коментар ОСОБА_16 як керівника митного поста «Мілове»;

відомостями, що містяться у протоколі огляду від 20.07.2022р. інформації, яка розміщена на Інтернет сайті за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_7 де віднайдено документ - Положення про Державний митний комітет ЛНР. В п.1.1. цього положення вказано, що "государственный таможенный комитет Луганской Народной Республики входит в систему правоохранительных органов Луганской Народной Республики, осуществляет функции по контролю и надзору в сфере таможенного дела; агента валютного контроля; по выявлению, предупреждению и пресечению преступлений и административных правонарушений, отнесенных к компетенции таможенных органов, а также иных связанных с ними преступлений и правонарушений.";

висновком експерта № 132 портретної експертизи від 13.09.2022р. згідно якого зображення особи жіночої статі на наданому на експертизу фотознімку та на фотознімку громадянки України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який наданий на дослідження в якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа.

Даними наведених проколів та висновків експерта, а також іншими доказами, які детально проаналізовані у вироку судом першої інстанції, підтверджується, що ОСОБА_8 , на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора - російської федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», умисно, добровільно зайняла посаду начальника «митного поста «Мілове» Державного митного комітету ЛНР», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими твердження захисника про наявність підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_8 з наведених в апеляційній скарзі підстав, які аналогічні доводам захисника під час судового розгляду, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку та обґрунтовано відхилив з наведенням належних і достатніх мотивів, з якими погоджується і апеляційний суд.

Крім того, такі доводи захисника суперечать і даним дослідженого в ході судового розгляду і наведеного у вироку протоколу огляду від 20.07.2022р., яким зафіксовано зміст Положення, яке відносить незаконно створений "государственный таможенный комитет ЛНР" і його підрозділи до системи незаконно створених "правоохранительных органов ЛНР" (а.к.п.93-102).

Також, оцінюючи такі доводи захисника, суд у вироку правильно вказав, що митні органи здійснюють діяльність, яка має в тому числі і правоохоронний характер у сфері митно-правового регулювання суспільних відносин. Митні пости здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції, а саме митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи.

Наведені висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам провадження і вимогам законодавства України.

Так, відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, визначення поняття правоохоронного органу для кваліфікації дій особи за ч.7 ст.111-1 КК України має відбуватися на основі чинного законодавства України.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», згідно з якою правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 МК України, митний пост є митним органом, який входить до складу митниці як структурний підрозділ і в зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи.

Згідно ч.2 ст.544 МК України здійснюючи митну справу, митні органи виконують в тому числі завдання по запобіганню та протидії контрабанді і боротьбі з порушеннями митних правил, здійсненню контролю за дотриманням правил переміщення валютних цінностей через митний кордон,

Згідно ст.490 МК України посадові особи митних органів мають право складати протоколи про порушення митних правил, тобто здійснюють заходи по боротьбі з митними правопорушеннями.

Наведене вказує на те, що діяльність митного поста має спрямованість на запобігання та проти дію правопорушенням, а отже має правоохоронний характер.

Наведене повністю спростовує доводи апеляційної скарги захисника про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч.7 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Призначене обвинуваченій покарання передбачене санкцією ч.7 ст. 111-1 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, його суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченої, передбачених законом критеріїв, які мають бути враховані при призначенні покарання, виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування і закриття кримінального провадження із наведених в апеляційній скарзі підстав не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 08 вересня 2023 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді