Справа № 184/1989/21
Провадження № 1-кп/0182/682/2023
У Х В А Л А

Іменем України

08.03.2023 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Нікополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183 від 05 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_5 , за правовою кваліфікацією за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за №0000183 від 05 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10 березня 2023 року.

Обвинувачений до зали суду не доставлений.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк не більше двох місяців, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Так, на думку прокурора, існує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки обвинувачений немає сталих родинних зв`язків, а у разі доведеності його провини, йому може бути призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що в подальшому може спонукати його до переховування від суду. До того ж, обвинувачений може впливати на свідків, які на теперішній час не допитані в судовому засіданні і на виклику яких він сам наполягає. Крім того, прокурор посилається на ризик знищення чи перетворення речей та доказів, які мають значення для кримінального провадження з метою уникнення обвинуваченим відповідальності. Прокурор категорично заперечувала щодо зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано на підставі ухвали апеляційного суду, який врахував усі ризики, що на даний час не змінилися. Обвинувачений вчинив злочин стосовно потерпілої, яка була громадським діячем у селі, що викликало обурення стосовно мешканців села, які до тепер засуджують дії обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, за місцем проживання батьків обвинуваченого, які працюють і зможуть його утримувати, зазначивши, що перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_5 буде приїздити у судове засідання, а заставу визначену для нього до теперішнього часу не сплатив лише через те, що вона не підйомна. Прокурором не надано доказів того, що обвинувачений чинить або може вчинити тиск на свідків у зазначеному кримінальному провадженні. Крім того, на думку сторони захисту, посилання лише на тяжкість вчиненого злочину, не може бути підставою для подальшого тривалого продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Суд заслухавши доводи прокурора, сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали провадження, вважає, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою на даній стадії судового розгляду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого є наявність обґрунтованої на початковому рівні підозри у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, а також наявність таких ризиків, як можливість переховування від суду та впливу на свідків у кримінальному провадженні, які не допитані судом, і з якими знайомий обвинувачений.

У справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжкими і у разі доведеності його вини, йому загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Зазначені обставини є свідомими для обвинуваченого і серйозність висунутих обвинувачень може спонукати його до переховування від суду в подальшому.

Суд, враховує те, що ОСОБА_5 вчинив інкриміновані злочини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з особливою жорстокістю, що потягло за собою настання смерті літньої жінки. Обвинувачений не одружений, не має утриманців, будь-які соціальні чинники, які б могли утримати обвинуваченого від вчинення нових злочинів відсутні. За станом здоров`я або будь-яких інших перешкод щодо тримання під вартою обвинувачений не має.

Також слід зазначити, що до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та погіршує криміногенну обстановку.

З урахуванням викладеного, тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини. Враховуючи встановлені обставини, вважаю за необхідне продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою і відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Разом з тим, враховуючи практику ЄСПЛ, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів раніше, як альтернативний запобіжний захід, визначено обвинуваченому ОСОБА_5 , мінімальний розмір застави, а саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, а саме до 07 травня 2023 року.

Визначити для ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у сумі кратній 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду протягом стоку дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити начальнику ДУВП 4 для виконання і для вручення її копії обвинуваченому ОСОБА_5 .

Повний тест ухвали проголошено о 09.00 год. 09.03.2023 року.

Головуючий ОСОБА_1

суддя:

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3