1Справа № 335/7362/23 1-кс/335/3483/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000185 від 14.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 303 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000185 від 14.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 303 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено про те, що слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000185 від 14.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 14.03.2023 до слідчого управління ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт начальника УМП ГУНП в Запорізькій області про те, що під час проведення заходів направлених на викриття кримінальних правопорушень за лініями обслуговування управлінням встановлено, що на території міста Запоріжжя група осіб, чоловічої та жіночої статі, займаються сутенерством та втягненням осіб жіночої статі в зайняття проституцією.

В ході подальшого досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 на території міста Запоріжжя займається сутенерством та втягненням осіб жіночої статі в заняття проституцією. З приводу реклами борделю, в мережі «Інтернет» розміщує оголошення про надання інтимних послуг. З метою надання послуг сексуального характеру орендує квартири, які облаштовує під борделі в яких дівчата за грошову винагороду в розмірі 2500 гривень за годину систематично надають чоловікам послуги сексуального характеру.

ОСОБА_4 підшукала кандидатів для роботи борделів у якості адміністраторів, дівчат повій які надають сексуальні послуги, охоронців.

Адміністратори борделів, повинні приймати клієнтів, брати оплату за сексуальні послуги, підтримувати борделі в охайному виді. Охоронці, забирають грошові кошти з борделів та привозять їх організаторам, у разі необхідності приїздять до борделів та улагоджують конфлікти з клієнтами, якщо такі виникають.

В ході проведення досудового розслідування встановлено причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Для діяльності борделю де надаються послуги сексуального характеру винаймає квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою, повії безпосередньо надають клієнтам послуги сексуального характеру.

28.11.2023 на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було проведено обшук за адресою АДРЕСА_2 , де знаходилась ОСОБА_5 , в ході якого серед іншого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1590 гривень: 1 купюра номіналом 500 гривень, 5 купюр номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 50 гривень, 2 купюри номіналом 20 гривень.

29.11.2023 вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Обґрунтованість накладення арешту майна на грошові кошти вилучені за вказаною адресою сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 змогла достовірно під час проведення обшуку пояснити джерело походження в неї зазначених грошових коштів, мету зберігання такої суми, а отже є підстави вважати, що вказані грошові кошти, могли бути здобуті в ході злочинної діяльності осіб у вищевказаному кримінальному провадженні. Крім цього, є необхідність на теперішній час перевірити джерело походження зазначених грошових коштів та провести їх детальний огляд.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий просить накласти арешт на перелічене майно.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, та полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном (ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та він допускається виключно з метою забезпечення:

збереження речових доказів;

спеціальної конфіскації;

конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Для кожної з правових підстав арешту (мети його накладення) кримінальний процесуальний закон визначає особливості розгляду та коло питань, які мають враховуватися слідчим суддею. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна, який накладається з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя має враховувати (ч. 3 ст. 170, ч. 2 ст. 173 КПК України):

правову підставу для арешту майна;

можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та відповідність його критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України;

розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Також на особу, яка подала клопотання про арешт майна, покладено обов`язок довести (ч. 1 ст. 173 КПК України):

необхідність такого арешту;

наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Враховуючи загальні підстави застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 3 ст. 132 КПК України, арешт майна не допускається, якщо не буде доведено, що:

існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначив слідчий в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 на території міста Запоріжжя займається сутенерством та втягненням осіб жіночої статі в заняття проституцією. З приводу реклами борделю, в мережі «Інтернет» розміщує оголошення про надання інтимних послуг. З метою надання послуг сексуального характеру орендує квартири, які облаштовує під борделі в яких дівчата за грошову винагороду в розмірі 2500 гривень за годину систематично надають чоловікам послуги сексуального характеру.

ОСОБА_4 підшукала кандидатів для роботи борделів у якості адміністраторів, дівчат повій які надають сексуальні послуги, охоронців.

Адміністратори борделів, повинні приймати клієнтів, брати оплату за сексуальні послуги, підтримувати борделі в охайному виді. Охоронці, забирають грошові кошти з борделів та привозять їх організаторам, у разі необхідності приїздять до борделів та улагоджують конфлікти з клієнтами, якщо такі виникають.

Наведені у клопотанні обставини корелюють обставинам, зазначеним у витязі з ЄРДР, підтверджені наданими слідчим матеріалами у мірі, достатній для вирішення питань, пов`язаних з розглядом клопотання, та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Слідчий суддя наголошує, що не вирішує питання про наявність усіх елементів складу злочину, винуватість чи невинуватість осіб у його вчиненні і не визначає ступінь вини таких осіб, а лише на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей констатує достатність підстав вважати можливість вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Зазначене у клопотанні майно відповідає визначенню речових доказів, яке міститься у ч. 1 ст. 98 КПК України, зокрема, воно належить до матеріальних об`єктів, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже, ці речі стосуються предмета доказування у цьому кримінальному провадженні, та інформація, яка міститься в них, може бути використана як доказ.

Як вже зазначалось завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідуються у межах цього кримінального провадження, доводи слідчого про існування такого ризику є цілком обґрунтованими. Враховуючи, що існують достатні підстави вважати, що вилучені слідчим під час обшуку кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, з огляду на наявність наведених слідчим доводів щодо імовірного вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, а саме сутенерства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Виходячи з наведеного, вказані кошти можуть бути об`єктом протиправних дій та набуті злочинним шляхом.

За таких обставин, існують підстави для накладення арешту на вилучене слідчим майно з метою збереження речових доказів.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання вказаним слідчим ризикам може бути досягнута.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Тож, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 132, 170, 172, 173, 175, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: на грошові кошти в сумі 1590 гривень: 1 купюра номіналом 500 гривень, 5 купюр номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 50 гривень, 2 купюри номіналом 20 гривень, які були вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1