Номер провадження: 11-сс/813/1861/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.10.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0001143 від 21.09.2023 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кучаків Бориспільського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

встановив:

В провадженні слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області перебуває кримінальне провадження, яке 21.09.2023 року внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001143 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 вересня 2023 року, приблизно о 21 год 40 хв, ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, достовірно знаючи, що поряд відпочивають інші мешканці села, демонструючи свою неповагу до існуючих у суспільстві правил поведінки, умисно, безпричинно, з мотивів явної неповаги до інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, нехтуючи загально прийнятими нормами моралі, правилами поведінки, добропристойності в суспільстві, виявив конфлікт між ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_12 , показуючи свою зверхність та явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, повалили на землю та застосували фізичну силу відносно останнього шляхом нанесення не менше 8 ударів руками та ногами в область тулубу та голови. Після цього, продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, безпричинно, діючи умисно, направились до потерпілого ОСОБА_13 та, зваливши його на землю, нанесли не менше 7 ударів ногами в область тулубу, голови та обличчя.

В результаті умисних неправомірних дій потерпілому ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна лобової ділянки, садна правої виличної ділянки, синця верхньої повіки правого ока, двох саден нижньої повіки правого ока, садна верхньої повіки лівого ока, садна верхньої губи зліва, садна нижньої губи зліва, синця передньої поверхні верхньої третини правого плеча. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В результаті своїх умисних неправомірних дій потерпілому ОСОБА_13 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця задньої поверхні лівої ушної раковини, садна передньої поверхні лівої вушної раковини, садна спинки носа зліва, садна лівої носогубної складки, синця великого завитка правої вушної раковини, синця верхньої повіки правого ока, садна нижньої повіки правого ока. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок зазначених хуліганських дій ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, було порушено здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_14 в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в подальшому зачинився, а також спокій та відпочинок його відвідувачів.

19.10.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

24.10.2023 року слідчий звернувся з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.08.2023 року відмовлено у задоволені клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_15 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_1 із забороною йому залишати місце свого проживання цілодобово в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.12.2023 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя дійшов висновку, що за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. При цьому, слідчий суддя дійшов до висновку про недоведеність ризику переховування підозрюваного, оскільки ОСОБА_7 згідно відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 06.03.2022 року був призваний по мобілізації до в/ч НОМЕР_1 . Окрім, про відсутність ризику переховування свідчить той факт, що на утриманні ОСОБА_7 перебувають четверо малолітніх дітей, особа перебуває у зареєстрованому у встановленому законом України порядку шлюбі. З урахуванням усіх обставин слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність ризику переховування у ОСОБА_7 від органів досудового розслідування. Одночасно слідчий суддя зазначив, що з урахуванням того, що в ході досудового розслідування вже допитано свідків, ризик впливу підозрюваного на свідків відсутній. Також слідчий суддя дійшов висновку про те, що прокурором доведений ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою. Прокурор посилається на те, що незважаючи на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з чим погодився слідчий суддя, оскарженою ухвалою все ж таки відмовлено у застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що дає підстави вважати, що слідчий суддя дійшов висновків, які не відповідають змісту правової норми, якою він керувався при прийнятті рішення. В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею вказано про відсутність достатніх підстав наявності хоча б одного з ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України. При цьому, відмовляючи у застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту слідчий суддя, все ж таки, погодився з тим, що прокурором доведено наявність ризиків того, що останній може спробувати вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, та 5 частини 1 статті 177 КПК України, однак не наведено мотивів прийняття рішення та підстав, з яких відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На переконання прокурора, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не здатний у повному обсязі нівелювати існуючи ризики, та надасть підозрюваному змогу негативно впливати на розслідування кримінального провадження, а тому застосований запобіжний захід є недостатнім.

Прокурор, будучи повідомленим належним чином про дату та час судового розгляду, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або здійснення судового розгляду в режимі відеоконференції не заявляв.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя правильно врахував, що досліджені в судовому засіданні докази свідчать про наявність, на даний час, фактів, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що останній міг вчинити інкримінований йому злочин та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК.

Одночасно слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов висновку про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до останнього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді стосовно наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, доведеність яких встановлена слідчим суддею, що свідчить про необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як такого, що забезпечить виконанням останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК, з огляду на таке.

Щодо доводів прокурора про існування потреби у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційним судом встановлено таке.

Поведінка підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зокрема те, що органом досудового розслідування та прокурором не зафіксовано порушень підозрюваним умов домашнього арешту, на думку колегії суддів, свідчать про відсутність у підозрюваного мети переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_7 особисто з`явився до суду апеляційної інстанції за викликом, що вказує на дотримання останнім обов`язків, визначених слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зважаючи на те, що прокурором у апеляційній скарзі ставилось питання про погіршення становища підозрюваного.

Вказані обставини дають підстави дійти висновку, що обраний підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту в достатній мірі забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та слугує достатнім стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на конкретні обставини справи та особу підозрюваного, який на теперішній час призваний по мобілізації та проходить військову службу, має на утриманні четверо малолітніх дітей, перебуває у зареєстрованому шлюбі, а також у зв`язку із недоведеністю органом досудового розслідування та прокурором, що підозрюваний в будь-який спосіб заважав кримінальному провадженню після обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою,

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає та прокурором не доведено та є суто абстрактним.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів реального існування, заявлених в клопотанні ризиків, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, не забезпечує на даний час виконання покладених на нього обов`язків.

За таких обставин, доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з посиланням лише на тяжкість обвинувачення, за відсутністю порушень підозрюваним умов перебування під домашнім арештом, не є достатньою підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Будь-яких порушень норм КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.10.2023 року, якою у кримінальному провадженні №0001143 від 21.09.2023 року до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4