Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/879/23
номер провадження 1-кп/368/78/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2024 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя: ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, яке внесено 22.06.2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001494 відносно обвинуваченого:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Переселення Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, має інвалідність 3 ьої групи, раніше не судимого, -

- якому в рамках даного кримінального провадження 01.07.2023 року органом досудового розслідування (слідчим) повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено:

- ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у вчиненні таємного замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, -

- відносно якого в рамках даного кримінального провадження як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження, - запобіжний захід не обирався, -

- за участі сторін кримінального провадження:

Сторона обвинувачення:

Прокурор - ОСОБА_4 .

Сторона захисту:

Обвинувачений - ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

- 22.06.2023 року орієнтовно о 14 год. 45 хв. обвинувачений ОСОБА_3 у власних потребах (придбання продуктів харчування) прийшов до магазину № 984 ТОВ "АТБ - маркет", який розміщено за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Кагарлик, вул. Столична, 2.

В приміщенні вищевказаного магазину у обвинуваченого ОСОБА_3 виник раптовий умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, а саме, - на вчинення крадіжки продуктів харчування з зазначеного магазину.

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись відсутністю поблизу нього сторонніх осіб, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану (який введено відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом від 02.05.2023 р. № 3057 ІX, згідно якого строк дії воєнного стану в Україні, - продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 р. - строком на 90 діб), - з полиць молочного відділу викрав:

- 8 бісквітних тістечок "Несквік", - вартістю 17 грн. 84 коп. за 1 шт, та загальною вартісно 142 грн. 72 коп.;

- 5 бісквітних тістечок "Мілка", - вартістю 22 грн. 75 коп. за 1 шт., та загальною вартісно 113 грн. 75 коп.;

- 5 бісквітних тістечок "Своя Лінія", - вартістю 17 грн. 80 коп. за 1 шт., та загальною вартістю 89 грн. 00 коп.;

- 3 глазурованих сирка "Дольче", - вартісно 15 грн. 70 коп. за 1 шт., та загальною вартістю 47 грн. 10 коп., -

- всього, - на загальну суму 392 грн. 57 коп.

Після чого обвинувачений ОСОБА_3 помістив викрадене майно у виді продуктів харчування до власного поліетиленового пакету та, заплативши за інший вибраний ним товар, а саме, - 5 пачок морозива та пляшку пива, - пройшов повз каси, - таким чином виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, - оскільки на виході з магазину він був зупинений охоронцями магазину.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

- Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, - як умисні, протиправні дії, які виразилися у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обгрунтування судом наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення (тяжкого злочину), яке передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

В даному випадку об`єктом крадіжки є саме право власності на майно юридичної особи, - ТОВ «АТБ МАРКЕТ», - право власності на речі матеріального світу, - товар у виді продуктів харчування.

Предметом крадіжки є саме майно потерпілої особи, - речі матеріального світу, - товар, - продукти харчування, а саме:

- 8 бісквітних тістечок "Несквік", - вартістю 17 грн. 84 коп. за 1 шт, та загальною вартісно 142 грн. 72 коп.;

- 5 бісквітних тістечок "Мілка", - вартістю 22 грн. 75 коп. за 1 шт., та загальною вартісно 113 грн. 75 коп.;

- 5 бісквітних тістечок "Своя Лінія", - вартістю 17 грн. 80 коп. за 1 шт., та загальною вартістю 89 грн. 00 коп.;

- 3 глазурованих сирка "Дольче", - вартісно 15 грн. 70 коп. за 1 шт., та загальною вартістю 47 грн. 10 коп.

Об`єктивна сторона злочину, - дії обвинуваченого ОСОБА_3 , спрямовані на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої юридичної особи, які виразилися в незаконному фізичному переміщенні викрадених речей, яке було спрямоване на викрадення майна з іншого володіння особи (потерпілої юридичної особи).

Суб`єктом даного злочину є обвинувачений, - фізична особа, - громадянин України, - ОСОБА_3 , так як суб`єктом кваліфікованої крадіжки (ч. 4 ст. 185 КК Укаїни) є фізична осудна особа, яка на момент вчинення злочину досягла віку 14 років.

Суб`єктивна сторона даного злочину, - прямий, (направлений на викрадення майна), визначений, (щодо кількості та виду майна), умисел обвинуваченого ОСОБА_3 на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої юридичної особи.

Так, в даному випадку при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 слід також застосовувати положення ч. 2 ст. 15 КК України.

Так, згідно ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала за необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального правопорушення, - обвинувачений ОСОБА_3 вчинив усі дії, які вважав за необхідні для доведення кримінального правопорушення до кінця (положив викрадене майно в свій пакет, пройшов касу, заплативши лише за частину товару, а за частину, яка є предметом даного кримінального правопорушення, - умисно, свідомо не заплатив), проте, - кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі обвинуваченого ОСОБА_3 , так як він був зупинений працівниками охорони магазину, та які і виявили факт вчинення крадіжки обвинуваченим ОСОБА_3 продуктів харчування.

Крім того, кваліфікуючою ознакою складу злочину, який передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та який вчинив обвинувачений ОСОБА_3 є вчинення закінченого замаху на вчинення кримінального правопорушення (злочину) у виді таємного викрадення чужого майна (крадіжки), - саме в умовах воєнного стану, так як така кваліфікуюча ознака зазначена в диспозиції ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, воєнний стан введено відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом від 02.05.2023 р. № 3057 ІX, згідно якого строк дії воєнного стану в Україні, - продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 р. - строком на 90 діб, - відповідно, - обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин в умовах воєнного стану.

Інших кваліфікуючих ознак складу кримінального правопорушення, яке передбачено ст. 185 КК України, - в діях обвинуваченого ОСОБА_3 , - в судовому засіданні, - не виявлено.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Так, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, - обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю, беззаперечно, та в судовому засіданні показав наступне:

Положення ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України йому судом роз`яснено та зрозумілі, проте, він бажає дати показання по суті справи.

Йому роз`яснено право мати захисника (адвоката) безкоштовно, - за рахунок коштів держави (через центр вторинної правової допомоги), проте, - обвинувачений зазначив, що свої законні права та інтереси в даному кримінальному провадженні буде захищати самостійно, а тому послуги захисника йому не потрібні.

Обвинувачений зазначив, що обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, - відповідають дійсності і ним не оспорюються.

На запитання складу суду обвинувачений ОСОБА_3 дав наступні показання:

- 22.06.2023 року орієнтовно о 14 год. 45 хв. він у власних потребах (придбання продуктів харчування) зайшов до магазину № 984 ТОВ "АТБ маркет».

Коли він був в магазині, йому захотілося смаколиків, але необхідних коштів на придбання смаколиків у нього станом на час перебування в магазині не було, тому він вирішив придбати частину товару, по який первинно прийшов до магазину, а частину товару, а саме, - смаколики, - вирішив викрасти з магазину, пронісши їх в своєму пакеті, при цьому він усвідомлював, що таким чином він скоює крадіжку.

Далі він взяв 5 пачок морозива та пляшку пива, за які мав намір заплатити, а також взяв бісківтні тістечка різних сортів, та сирки, поклав до пакету, та пішов на касу магазину, де заплатив лише за морозиво та пиво, за решту товару (смаколики) він не заплатив, усвідомлюючи при цьому, що, пройшовши касу, та не заплативши за товар (смаколики), - він вчиняє крадіжку.

Він зробив все, щоб винести викрадені продукти харчування з магазину, але, коли він відійшов від каси, проте, - ще знаходився в приміщенні магазину, - до нього підійшов охоронець та в подальшому було виявлено в нього продукти харчування, за які він не заплатив.

На даний час всі викрадені речі (продукти харчування) повернуто потерпілій юридичній особі, - відразу ж, а тому потерпіла юридична особа до нього претензій не має.

Під час вчинення крадіжки він в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

У вчиненому щиро розкаюється, усвідомлює всю протиправність своїх дій, просить суд суворо його не карати, йому дуже соромно за вчинене кримінальне правопорушення.

Погоджується з видом та розміром покарання, на призначенні якого наполягає прокурор.

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним в добровільному порядку під час судового слідства, з яких видно, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому діях, - переконаний, що визнання вини обвинуваченим та відповідні його покази, - не є результатом якихось погроз з боку потерпілої сторони, чи третіх осіб, або погроз чи обіцянок працівників правоохоронних органів (слідчих, прокурорів), приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, - достовірними та обґрунтованими, а тому вони є однією із підстав для притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та, відповідно, - призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, органами досудового слідства зібрано і інші докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, однак, за клопотанням прокурора, - проти чого обвинувачений не заперечував, та в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, - суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за недоцільне:

- допит представника потерпілої юридичної особи;

- допит свідків, які зазначені в додатку до обвинувального акту;

- дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченого, які були зібрані органами досудового розслідування під час проведення досудового слідства, -

- обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що стосуються речових доказів, дослідженням доказів, що стосуються заходів забезпечення кримінального провадження, обґрунтовуючи своє рішення наступним:

- Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, та заходів забезпечення кримінального провадження.

Що стосується потерпілої юридичної особи, а саме, - ТОВ «АТБ МАРКЕТ», то представник потерпілої юридичної особи подав через канцелярію суду письмову заяву клопотання, в якому просить суд слухати кримінальне провадження без участі представника потерпілої юридичної особи, зазначивши в заяві, що потерпіла юридична особа не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 , цивільний позов подавати не буде, щодо призначення виду та міри покарання, - покладається на розсуд суду.

Матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 :

- згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , який видано 22 серпня 2003 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, - обвинувачений в даному кримінальному провадженні, - ОСОБА_3 , - народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Переселення Кагарлицького району Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно, - ОСОБА_3 на час скоєння кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, - досягнув віку кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, так як кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 4 ст. 185 КК України настає з моменту досягнення осудною особою віку 14 ти років, відповідно, обвинувачений є суб`єктом вчинення кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 4 ст. 185 КК України;

- згідно картки платника податків, яка видана 13.10.2015 року, - обвинувачений ОСОБА_3 має РНОКПП: НОМЕР_2 ;

- згідно Пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , яке видане 22.07.2014 року, - обвинувачений ОСОБА_3 є пенсіонером по ІІІ групі інвалідності, довічно, - в зв`язку з загальним захворюванням.

Той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 має інвалідність, - буде враховано судом при призначенні виду та міри покарання, що буде обгрунтовано нижче по тексту в мотивувальній частині даного вироку;

- згідно довідки вимоги про судимість № 5 24062023/32012 станом на 24.06.2023 року, - станом на 24.06.2023 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності, чи судимості, відповідно, - станом на час вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину), а саме, - станом на 22.06.2023 року, - обвинувачений ОСОБА_3 є таким, що раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, та є раніше не судимим.

Дані відомості будуть враховані судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, що буде обгрунтовано судом нижче по по тексту в мотивувальній частині даного вироку;

- згідно довідки характеристики № 51, яка видана 29.06.2023 року Кагарлицькою міською радою Київської області, - обвинувачений ОСОБА_3 , - зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 , - по місцю проживання характеризується позитивно;

- згідно довідки № 265, яка видана 26.06.2023 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - ОСОБА_3 , 1967 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - за психіатричною допомогою не звертався, в психіатричному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» не спостерігався;

- згідно довідки № 265, яка видана 26.06.2023 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - ОСОБА_3 , 1967 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - в наркологічному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» не спостерігався, за наркологічною допомогою не звертався;

- згідно досудової доповіді органу пробації від 12.01.2024 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 :

- Дослідження інформації, що характеризує особу за місцем її проживання, умов її життєдіяльності відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а також її імовірної небезпеки для суспільства свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції для суспільства.

Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби) у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважаємо доцільним крім обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені частиною 3 статті 76 КК У країни, зокрема:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

3 урахуванням вимог абзацу сімнадцятого статті 368 КПК України пропонуємо зазначену досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику прийняти до відома під час винесення рішення про міру кримінальної відповідальності у межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення.

Матеріали кримінального провадження стосовно речових доказів:

- в матеріалах кримінального провадження міститься письмова розписка керуючої магазином ТОВ «АТБ МАРКЕТ» від 22.06.2023 року, (юридична адреса: Київська область, Обухівський район, м. Кагарлик, вул. Столична, 2), з якої вбачається, що керуюча магазином, як представник потерпілої юридичної особи отримала від працівників поліції наступні речі (продукти харчування):

- 8 бісквітних тістечок "Несквік";

- 5 бісквітних тістечок "Мілка";

- 5 бісквітних тістечок "Своя Лінія";

- 3 глазурованих сирка "Дольче";

- в матеріалах кримінального провадження міститься постанова слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 від 22.06.2023 року «Про визнання та приєднання до провадження речових доказів», згідно резолютивної частини якої:

1. Визнати в якості речових доказів: 8 бісквітних тістечок "Несквік", 5 бісквітних тістечок "Мілка", 5 бісквітних тістечок "Своя Лінія", 3 глазурованих сирка "Дольче".

2. Речові докази залишити на зберігання під письмову зберігальну розписку керуючій магазином «АТБ МАРКЕТ» ОСОБА_6

- в матеріалах кримінального провадження міститься фіскальний чек, виданий ТОВ «АТБ МАРКЕТ» від 22.06.2023 року, - ПН 75, який підтверджує придбання обвинуваченим ОСОБА_3 продуктів харчування, - однієї бутилки пива, та 5 ти пачок морозива;

- в матеріалах кримінального провадження міститься постанова слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 від 30.06.2023 року «Про визнання та приєднання до провадження речових доказів», згідно резолютивної частини якої:

1. Визнати ві якості речового доказу документи, а саме: фіскальний чек за 22.06.2023 про купівлю ОСОБА_3 вищезазначеного товару, яким підтверджується той факт, що останній не проплатив за бісквітні тістечка та сирки, що були ним викрадені, який приєднати до матеріалів даного кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження, що стосуються процесуальних витрат:

- стороною обвинувачення (прокурором) в даному кримінальному провадженні документів щодо процесуальних витрат не надано, та прокурором зазначено, що процесуальних витрат в даному кримінальному провадженні, зокрема, - витрат на залучення експерта немає.

Матеріали кримінального провадження щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

- в матеріалах кримінального провадження міститься ухвала слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 23.06.2023 року «Про арешт тимчасово вилученого майна», справа № 368/822/23/, провадження № 1 кс/368/240/23, згідно резолютивної частини якої:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 22.06.2023 року під час огляду місця події з магазину «АТБ МАРКЕТ», який знаходиться в м. Кагарлик по вул. Столична, 2: 8 бісквітних тістечок "Несквік", 5 бісквітних тістечок "Мілка", 5 бісквітних тістечок "Своя Лінія", 3 глазурованих сирка "Дольче", які залишити на подальше зберігання у магазині «АТБ МАРКЕТ».

Зміна обвинувачення, визнання частини обвинувачення необгрунтованою, - судом в рамках даного кримінального провадження не приймалися.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

- обставинами, які згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

- обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , - в судовому засіданні не встановлено.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

- Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, - враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення;

- особу обвинуваченого ОСОБА_3 , в тому числі і висновок органу пробації;

- наслідки вчиненого кримінального правопорушення;

- наявності відомостей про судимість;

- позицію державного обвинувача (прокурора);

- позицію потерпілої сторони;

- позицію сторони захисту (обвинуваченого).

Що стосується тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), то суд зазначає наступне:

Так, санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 с т. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно, з огляду на положення ч.ч. 1, 3, 5 ст. 12, ст.ст. 23, 24 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, - тяжкий злочин.

Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне:

- як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим ОСОБА_3 вперше, по місцю проживання характеризується позитивно.

Загалом, - суд вважає, що характеристика обвинуваченого ОСОБА_3 позитивно впливає на призначення виду та розміру покарання (можливість призначення мінімальної межі покарання, яке передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України), а також позитивно впливає на вирішення питання щодо застосування до такого обвинуваченого положень ст. 75 КК України, - можливості звільнення від призначеного судом покарання з встановленням іспитового строку, правда, - з застосуванням процесуального примусу у виді обмежень, які містяться в положеннях ст. 76 КК України.

Що ж стосується висновку органу пробації, то, як вбачається з висновку органу пробації, - виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах без ізоляції від суспільства (реального відбування покарання у виді позбавлення волі), проте, - з обов`язковим застосуванням заходів процесуального примусу, які передбачені в положеннях ст. 76 КК України, - на час іспитового строку.

Суд, з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, яке вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , з огляду на обставини справи, які характеризують особу обвинуваченого, - вважає висновок органу пробації у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 слушним, та, відповідно, - таким, який заслуговує на увагу при призначенні обвинуваченомсу ОСОБА_3 виду та розміру покарання.

Що стосується наслідків вчиненого кримінального правопорушення, то суд зазначає наступне:

- ОСОБА_3 вчиненням кримінального правопорушення матеріальної шкоди потерпілій юридичній особі не завдав, так як вчинив закінчений замах на вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - тобто, - вчинив ллише закінчений замах на вчинення кримінального правопорушення, - що і відображено в кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , дії якого кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 (закінчений замах), ч. 4 ст. 185 (вчинення крадіжки з кваліфікуючою ознакою вчинення в умовах воєнного стану) КК України.

Що ж стосується того факту, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив незакінчене кримінальне правопорушення, - то така обставина, на думку суду, - суттєво не впливає на кримінальну відповідальність обвинуваченого (призначення виду та міри покарання), - з огляду на положення ч. 2 ст. 13, ч. 2 ст. 15, ст. 16 КК України.

- так, згідно ч. 2 ст. 13 КК України незакінченим кримінальним правопорушенням є готування до кримінального правопорушення та замах на кримінальне правопорушення.

- згідно ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від її волі.

- згідно ст. 16 КК України кримінальна відповідальність за готування до кримінального правопорушення і замах на кримінальне правопорушення настає за статтею 14 або 15 і за тією статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає відповідальність за закінчене кримінальне правопорушення.

Окрім того, суд зазначає, що речі матеріального світу, - продукти харчування, - відразу ж після вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 закінченого замаху на вчинення злочину, та після виявлення факту вчинення обвинуваченим замаху на вчинення злочину, - були повернуті потерпілій юридичній особі, про що в матеріалах справи міститься письмова розписка представника потерпілої юридичної особи про отримання на відповідальне зберігання предметів кримінального правопорушення (продуктів харчування).

Що стосується наявності відомостей про судимість, то суд зазначає наступне:

- як вбачається з матеріалів справи та судом встановлено в судовому засіданні, - обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності взагалі, раніше не судимий, - що, - на думку суду, - в позитивному плані впливає на вид та розмір призначеного покарання та на можливість застосування судом до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, - звільнення від відбування покарання.

Що стосується позиції сторони обвинувачення (прокурора) щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому, то суд зазначає наступне:

- так, в судових дебатах державний обвинувач (прокурор) просив суд визнати винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), яке передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та, відповідно, - призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, проте, - прокурор вважала за можливе застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, - звільнивши обвинуваченого від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з обов`язковим призначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, окрім того, - прокурор вважала за необхідне на час іспитового строку покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальні обмеження, - зобов`язання, які передбачені положенням ст. 76 КК України.

Суд вважає, що вищевказана правова позиція сторони обвинувачення (прокурора) щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, - є слушною, так як суд вважає, що така позиція прокурора грунтується на всебічному аналізі обставин вчинення кримінального правопорушення, та відповідатиме особі обвинуваченого ОСОБА_3 .

Що стосується позиції потерпілої сторони, то суд зазначає наступне:

- як судом зазначалося вище в мотивувальній частині даного вироку, - в матеріалах справи міститься письмове клопотання представника потерпілої юридичної особи, в якому представник потерпілої особи просить суд слухати дане кримінальне провадження без його участі, так як потерпіла юридична особа не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 , цивільний позов подавати не буде, а що стосується призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , - потерпіла юридична особа покаладається на розсуд суду.

Що стосується позиції сторони захисту (обвинуваченого) щодо призначення йому виду та розміру покарання, то суд зазначає наступне:

- так, в судових дебатах обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився з позицією сторони обвинувачення (прокурора) щодо визнання його винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та повністю погодився на призначення йому виду та розміру покарання, також погодився з застосуванням до нього на період іспитового строку обмежень, які містяться в положеннях ст. 76 КК України.

Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судимий, кримінальне правопорушення (злочин), - вчинив вперше, і хоча злочин, який вчинений обвинуваченим відноситься до тяжких злочинів, проте, - є в наявності лише обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, - при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи, що вчиненим кримінальним правопорушенням (закінченим замахом) не заподіяно матеріальної шкоди потерпілій юридичній особі, по місцю проживання обвинувачений характеризується позитивно, враховуючи, що обвинувачений має ІІІ групу інвалідності, враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства (шляхом застосування положень ст. 75 КК України звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з призначенням іспитового строку, та покладенням на обвинуваченого мір процесуального примусу, - обмежень), враховуючи висновок органу пробації про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, проте, - з застосуванням положень ст.ст. 75 (звільнення від призначеного покарання з встановленням іспитового строку), 76 (покладення зобов`язань на період іспитового строку) КК України.

Що стосується виду покарання, яке необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне:

- суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі овинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням обставин, які характеризують його особу, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, та його наслідків, - буде достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання засудженого, проте, - з обов`язковим застосуванням положень ст. 75 КК України (встановлення іспитового строку).

Що стосується розміру призначеного покарання, то слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, - покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, - мінімальний розмір такого покарання, який зазначений в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, так як суд вважає, що призначення покарання у мінімальній межі можливе, - з огляду на особу обвинуваченого ( в тому числі - висновок органу пробації), обставин вчиненого кримінального правопорушення, наслідків вчиненого кримінального правопорушення, позиції сторони обвинувачення.

Що стосується застосування положень ст. 75 КК України, то суд зазначає наступне:

Згідно положень ст.. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушеня, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаювання обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), то суд зазначає про ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 , зглядаючись на його поведінку як під час досудового слідства, так і під час судового слухання справи, - переконав суд та сторону обвинувачення (прокурора) у своєму щирому розкаюванні та каятті.

Суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка на думку суду, - слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що, відповідно, поруч з позицією сторони державного обвинувачення, який просить застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, - дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні засудженого ОСОБА_3 положення ст.ст. 75, 76 КК України.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд в даному випадку, застосовуючи положення даної статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Окрім того, суд вважає за слушну досудову доповідь органу пробації, а тому вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 ще таке обмеження, яке передбачене п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, та на якому наполягає орган пробації, а саме, - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, - з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, - буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тому суд, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинив вперше, і хоча злочин, який вчинений обвинуваченим відноситься до тяжких злочинів, проте, - є в наявності лише обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, - при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи, що вчиненим кримінальним правопорушенням (закінченим замахом) не заподіяно матеріальної шкоди потерпілій юридичній особі, по місцю проживання обвинувачений характеризується позитивно, враховуючи ту обставину, що обвинувачений має ІІ групу інвалідності, та враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі (ізоляції від суспільства), враховуючи висновок органу пробації про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без призначення реального покарання (без ізоляції від суспільства), тому суд вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати такий вид покарання як позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з застосуванням положень ст. 75 КК України, (іспитовий строк терміном на 1 рік), та положень ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , - судом в судовому засіданні не виявлено.

Щодо порядку обчислення строку відбування покарання, то суд зазначає наступне:

- Згідно ч. 1 ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробовуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців командиром військових частин.

- Згідно ч. 1 ст. 164 КВК України уповноважений орган з питань пробації веде облік засуджених протягом іспитового строку.

- Згідно ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

З огляду на вищевказані норми права, - іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_3 слід обчислювати з моменту проголошення даного вироку, а саме, - з 18.01.2024 року.

Цивільний позов:

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлено, окрім того, - в матеріалах кримінального провадження міститься письмова заява клопотання представника потерпілої юридичної особи «АТБ МАРКЕТ», в якій представник потерпілої юридичної особи просить суд слухати дане кримінальне провадження без його участі, претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 , - потерпіла юридична особа, - не має, цивільний позов заявляти не буде.

Мотиви ухвалення інших рішень, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

- Вирішення питання щодо речових доказів і документів врегульовано ст. 100 КПК України, так:

- згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому:

- згідно п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, - гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

- згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Враховуючи вищевикладені норми КПК України, що стосується речових доказів, суд приходить до висновку щодо наступного:

- речові докази, а саме:

- 8 бісквітних тістечок "Несквік";

- 5 бісквітних тістечок "Мілка";

- 5 бісквітних тістечок "Своя Лінія";

- 3 глазурованих сирка "Дольче", - які згідно зберігальної розписки знаходяться у потерпілої юридичної особи, - ТОВ «АТБ МАРКЕТ», (Код , юридична адреса: м. Дінпро, проспект Олександра Поля, 40), - залишити потерпілій юридичній особі, - ТОВ «АТБ МАРКЕТ», - на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, -

- фіскальний чек, виданий ТОВ «АТБ МАРКЕТ» від 22.06.2023 року, - ПН 75, - який міститься в матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу його зберігання, - на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Спеціальна конфіскація в рамках даного кримінального провадження, - судом не застосовується, з огляду на наступне:

- перш за все суд наголошує, що санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі.

- так, згідно ч. 1 ст. 96 1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиної цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавленн волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що кримінальне правопорушення (нетяжкий злочин), яке передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - є умисним кримінальним правопорушенням, а санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі, що, відповідно, - підпадає під дію положень ч. 1 ст. 96 1 КК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 96 1 КПК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Суд зазначає, що в даному випадку у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 виноситься обвинувальний вирок, що, формально - і передбачає застосування положень ч. 1 ст. 96 1 КК України, - спеціальної конфіскації.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 96 2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

Проте, - згідно п. 3 ч. 1 ст. 96 2 КК України спеціальна конфіскація застосовується в разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96 2 КК України спеціальна конфіскація застосовується в разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно ч. 4 ст. 96 2 КК України спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Згідно ч. 5 ст. 96 - 2 КК України спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених в цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З огляду на вищевказані норми права та фактичні обставини справи, суд зазначає наступне:

- речові докази, а саме:

- 8 бісквітних тістечок "Несквік";

- 5 бісквітних тістечок "Мілка";

- 5 бісквітних тістечок "Своя Лінія";

- 3 глазурованих сирка "Дольче", -

- як речі (товар), - належать потерпілій юридичній особі, - ТОВ «АТБ МАРКЕТ», (Код , юридична адреса: м. Дінпро, проспект Олександра Поля, 40).

Дійсно, - такі речові докази є предметом кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, але, - вони мають бути повернуті власнику, яким є потерпіла юридична особа в даній справі, - ТОВ «АТБ МАРКЕТ», (Код , юридична адреса: м. Дінпро, проспект Олександра Поля, 40), а тому до таких речових доказів не може бути застосована спецільна конфскація на підставі п. 3 ч. 1 ст. 96 2, ч. 4 ст. 96 2, ч. 5 ст. 96 2 КК України, та в даному випадку слід застосувати положення п. 3 ч. 1 ст. 96 2, ч. 5 ст. 96 2 КК України, та п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 96 2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Згідно ч. 5 ст. 96 2 КК України спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно, - застосування п. 3 ч. 1 ст. 96 2, ч. 5 ст. 96 2 КК України, - тягне за собою застосування до вищевказаних речових доказів положення п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Рішення щодо роцесуальних витрат:

Питання процесуальних витрат в кримінальному провадженні врегульовано положенням Глави 8 Процесуальні витрати.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 118 ЦПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Згідно ч. 1 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та кеспертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Згідно ч. 4 ст. 122 КПК України експертам, спаціалістам і перекладачам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - в рамках даного кримінального провадження процесуальні витрати, в тому числі витрати на залучення експерта відсутні.

Рішення суду щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні передбачені ст. 131 КПК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

- як зазначалося судом вище, - в рамках даного кримінального провадження слідчим суддею було накладено арешт на речові докази у виді:

- 8 бісквітних тістечок "Несквік";

- 5 бісквітних тістечок "Мілка";

- 5 бісквітних тістечок "Своя Лінія";

- 3 глазурованих сирка "Дольче".

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на вищевказану норму процесуального права, - арешт з майна у виді:

- 8 бісквітних тістечок "Несквік";

- 5 бісквітних тістечок "Мілка";

- 5 бісквітних тістечок "Своя Лінія";

- 3 глазурованих сирка "Дольче", -

- який було накладено в рамках даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 23.06.2023 року, справа № 368/822/23/, провадження № 1 кс/368/240/23, - слід скасувати з метою вирішення долі вищевказаних речових доказів під час постановлення вироку, - для вирішення питання застосування положень п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України (доля речових доказів).

Далі, - згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався, правових підстав для обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, - немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 165 КВК України, ч.ч. 3, 5 ст. 12, ч. 2 ст. 13, ч. 2 ст. 15, ст. 16, ст. 23, ч.ч. 1, 2 ст. 24, ст. 50, п. 11 ч. 1 ст. 51, 63, 65, п. 1 ч. 1 ст. 66, ст. 75, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76, ч. 1 ст. 96 - 1, п. 1 ч. 2 ст. 96 - 1, п. 3 ч. 1 ст. 96 2, п. 4 ч. 1 ст. 96 2, ч. 4 ст. 185 КК України, ст. 118, ст. 124, ст. 126, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні ним закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, - за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 на період іспитового строку наступі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст. 165 КВК України іспитовий строк засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, - з 18.01.2024 року.

Цивільний позов:

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження відсутній.

Речові докази по справі:

- 8 бісквітних тістечок "Несквік";

- 5 бісквітних тістечок "Мілка";

- 5 бісквітних тістечок "Своя Лінія";

- 3 глазурованих сирка "Дольче", - які згідно зберігальної розписки знаходяться у потерпілої юридичної особи, - ТОВ «АТБ МАРКЕТ», (Код , юридична адреса: м. Дінпро, проспект Олександра Поля, 40), - залишити потерпілій юридичній особі, - ТОВ «АТБ МАРКЕТ», - на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, -

- фіскальний чек, виданий ТОВ «АТБ МАРКЕТ» від 22.06.2023 року, - ПН 75, - який міститься в матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу його зберігання, - на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі:

Процесуальні витрати в рамках даного кримінального провадження відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження:

- Арешт з майна, а саме з:

- 8 бісквітних тістечок "Несквік";

- 5 бісквітних тістечок "Мілка";

- 5 бісквітних тістечок "Своя Лінія";

- 3 глазурованих сирка "Дольче", -

- який було накладено в рамках даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 23.06.2023 року, справа № 368/822/23/, провадження № 1 кс/368/240/23, - слід скасувати з метою вирішення долі вищевказаних речових доказів під час постановлення вироку, - для вирішення питання застосування положень п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України (доля речових доказів).

Заходи забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового слухання кримінального провадження не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, - немає, тому до вступу вироку в законну силу запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 , - не обирати.

Інші заходи зебезпечення кримінального провадження в рамках даного кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_8 Закаблук