Справа № 621/424/18
Пр. № 1-кп/621/5/23
ВИРОК

Іменем України

13 грудня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комсомольське, Зміївського району, Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, одруженого, має неповнолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , із неповною середньою освітою, раніше судимого:

05.02.1997 року вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч.3 ст.81, ч.3 ст.140, ч.2 ст.140 КК України (в редакції КК України 1960 р.) до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.45 КК України, з іспитовим строком на 3 роки;

27.12.1999 року вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч.2 ст.142, ч.2 ст.141, ч.2 ст.140, ч.2 ст.140-17, ч.1 ст.229-6, ч.2 ст.215-3 КК України із застосуванням ст.ст.42,43 КК України (в редакції КК України 1960 р.) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково 05.04.2007 року;

26.04.2010 року вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст.75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 2 роки;

13.06.2013 року вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.ст. 70,71 КК України на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

19.06.2018 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на строк 3 роки позбавлення волі;

13.05.2019 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України на строк 3 роки позбавлення волі, звільнений 23.04.2021 по відбуттю строку покарання;

28.01.2022 року вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до 3 років обмеження волі, в силу ст.75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24.06.2017 близько 15 години, ОСОБА_4 маючи умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, прибув до квартири АДРЕСА_3 , де в ході оперативної закупки незаконно збув ОСОБА_7 (анкетні дані якого змінені) згорток із грошової купюри номіналом 1 гривня серійний номер СЕ 7730492 з порошкоподібною речовиною, отримавши від останнього грошову нагороду в сумі 360 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

24.06.2017 року о 15 год. 20 хв. ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_4 , добровільно видав працівникам поліції згорток із порошкоподібною речовиною, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP в перерахунку на масу сухого залишку речовини PVP склала 0,0612 гр.

Крім того, 07.11.2017 року близько 14 години ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Слобожанське, Зміївського району, Харківської області вирішив скоїти викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , в той же день близько 14 години 10 хвилин, прибув до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою АДРЕСА_5 , що належить ФОП ОСОБА_8 , де переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, з прилавку магазину, протиправно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи викрав мобільний телефон «iPhone7» «Gold 128 GB MKRB2LL/A», виробництва Китай, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 23921 від 12.12.2017 2041 грн, який належить ОСОБА_8 . Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, вину за ч.2 ст.307 КК України не визнав та пояснив, що він дійсно вживає наркотичні засоби, але 24.06.2017 року не збував особливо небезпечних психотропних речовин ОСОБА_7 , якого насправді прізвище ОСОБА_9 . В той день він віддав йому гроші за телефон, який він у нього купив. Крім того, пояснив, що з протоколу про результати проведення негласної слідчої розшукової дії аудіо, відео, на відео він не присутній, а татуювання, яке знаходиться на руці у того чоловіка йому не належить. Татуювання, яке знаходиться на його руці він зробив у 2018 році, тобто пізніше тих подій.

Суд критично ставиться до зазначених вище пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 в частині не визнання фактичних обставин справи за ч.2 ст.307 КК України, оцінюючи як його бажання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення злочинного діяння, так як винність останнього підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом від 24 червня 2017 року підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

- даними протоколу огляду грошових купюр від 24.06.2017 року, у присутності двох понятих здійснено огляд грошових купюр номіналом 200 грн. КЗ 7423240, 100 грн. СД 4310992, 50 грн. СД 4324904, 10 грн. ИБ 4986342. Даний огляд грошових купюр здійснено для проведення оперативної закупівлі психотропної речовини PVP. (а.п.210 т.1)

- даними протоколу огляду покупця від 24.06.2017 року, у присутності двох понятих гр. ОСОБА_7 були видані гроші у сумі 360 грн. купюрами номіналом 200 грн. КЗ 7423240, 100 грн. СД 4310992, 50 грн. СД 4324904, 10 грн. ИБ 4986342. (а.п.211 т.1)

- даними протоколу добровільної видачі від 24.06.2017 року, де у присутності двох понятих ОСОБА_7 добровільно видав купюру номіналом 1 гривня, в якій загорнуто речовину синього кольору порошкоподібного виду та зазначив, що цей згорток він отримав в ході оперативної закупівлі. (а.п.213 т.1)

- даними протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки без затримання особи від 26.06.2017, в ході якого 24.06.2017 року в присутності двох понятих був проведений огляд грошових коштів у сумі 360 грн. Після чого у присутності двох понятих за адресою АДРЕСА_3 був складений протокол огляду покупця, в ході якого сторонніх предметів і грошових коштів у покупця ОСОБА_7 виявлено не було. Далі ОСОБА_10 були вручені грошові кошти у сумі 360 грн., які він поклав у праву кишеню шортів для проведення оперативної закупівлі психотропної речовини у ОСОБА_4 . Після ОСОБА_7 добровільно видав купюру номіналом 1 гривня, в якій загорнуто речовину синього кольору порошкоподібного виду та зазначив, що цей згорток він отримав в ході оперативної закупівлі. (а.п.214-215 т.1)

- даними протоколу про результати проведення негласної слідчої розшукової дії аудіо, відео контролю особи від 27.06.2017 року та переглянутого відео файлу, де ОСОБА_4 під час проведення заходів збув психотропну речовину PVP. (а.п.216, 217-218 т.1)

- даними висновку експерта від 20.07.2017 за №1253, згідно якого речовина масою 0,0897 гр. містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, в перерахунку на масу представленої речовини склала 0,0612 гр. (а.п.226-228 т.1)

- даними постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 01.08.2017 року, згідно якої речовими доказами визнано та направлено на зберігання до ВРЗ УМЗ ГУНП в Харківській області - один прозорий полімерний пакунок, опечатаний паперовою биркою з надписом Об`єкт №1, висновок №1253 від 20.07.2017, в якому на момент надходження до експертної установи знаходилось: згорток з грошової купюри номіналом 1 гривня серійний номер СЕ 7730492, в якому знаходиться порошкоподібна речовина блакитного кольору масою 0,0897 гр., що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, маса якого в перерахунку на масу представленої речовини склала 0.0612 гр. (а.п. 231 т.1)

У судовому засіданні було досліджено речовий доказ, а саме один прозорий полімерний пакунок, опечатаний паперовою биркою з надписом Об`єкт №1, висновок №1253 від 20.07.2017, в якому знаходився згорток з грошової купюри номіналом 1 гривня серійний номер СЕ 7730492, в якому знаходиться порошкоподібна речовина блакитного кольору.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , які надані в судовому засіданні.

Так свідок пояснив, що він був запрошений працівниками поліції у якості понятого у кримінальному провадженні. 24.06.2017 року разом з іншим понятим, якого він не знає, в той же день було проведено огляд грошових коштів та огляд чоловіка, який повинен був купити наркотичні засоби. Цьому чоловіку було надано грошові кошти в сумі приблизно 300 грн та він пішов купувати у ОСОБА_4 наркотичні засоби. Коли він повернувся, то видав працівникам поліції одногривневу купюру, в якій знаходилась речовина синього кольору та цей чоловік пояснив що це «соль». Згорток було опечатано та підписано протокол ним та іншим понятим.

Крім того, у судовому засіданні був допитаний в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_7 (прізвище змінено), який пояснив, що з ОСОБА_4 вони однокласники. 24.06.2017 року ОСОБА_4 наркотичні засоби йому не продавав.

Даючи оцінку показанням свідка ОСОБА_7 в тій частині, в якій він стверджував, що ОСОБА_4 не збував йому наркотичні засоби, суд приходить до висновку, що свідок намагається виправдати дії обвинуваченого, для того щоб ОСОБА_4 уникнув встановленої законом відповідальності за вчинення злочинного діяння, тому суд критично ставиться до зазначених вище показань. Покази свідка спростовуються, по-перше, даними протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки без затримання особи, в ході якого 24.06.2017 року в присутності двох понятих був проведений огляд грошових коштів у сумі 360 грн. Після чого у присутності двох понятих за адресою АДРЕСА_3 був складений протокол огляду покупця, в ході якого сторонніх предметів і грошових коштів у покупця ОСОБА_10 виявлено не було. Далі ОСОБА_7 були вручені грошові кошти у сумі 360 грн., які він поклав у праву кишеню шортів для проведення оперативної закупівлі психотропної речовини у ОСОБА_4 . Після ОСОБА_7 добровільно видав купюру номіналом 1 гривня, в якій загорнуто речовину синього кольору порошкоподібного виду та зазначив, що цей згорток він отримав в ході оперативної закупівлі. (а.п.214-215 т.1), по-друге, показаннями свідка ОСОБА_11 , який зазначив, що 24.06.2017 року разом з іншим понятим, якого він не знає, в той же день було проведено огляд грошових коштів та огляд чоловіка, який повинен був купити наркотичні засоби. Цьому чоловіку було надано грошові кошти в сумі приблизно 300 грн, точно він не пам`ятає та він пішов купувати у ОСОБА_4 наркотичні засоби. Коли він повернувся, то видав працівникам поліції одногривневу купюру, в якій знаходилась речовина синього кольору та цей чоловік пояснив що це «соль». Згорток було опечатано та підписано протокол ним та іншим понятим.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_4 , який стверджував, що він дійсно вживає наркотичні засоби, але не збував наркотичні засоби ОСОБА_7 , а також те, що на відеозаписі не зрозуміло, що саме за його участі відбулась закупка суд виходить з того, що такі твердження обвинуваченого спростовуються показами свідка ОСОБА_11 , даними протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки без затримання особи та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_7 встановив у кімнаті камеру та потім до нього зайшов чоловік, у якого на лівій руці татуювання, яке присутнє у ОСОБА_4 .. ОСОБА_7 віддав йому гроші, а ОСОБА_4 передав згорток, який у подальшому ОСОБА_7 віддав працівникам поліції, показавши, що цей згорток він отримав від ОСОБА_4 та в ньому знаходиться наркотична речовина «соль».

Доводи захисника про те, що свідок ОСОБА_11 є агентом поліції не підтверджені належними доказами та доводи захисника про те, що свідок ОСОБА_11 у 2013 році був засуджений не має ніякого значення для спростування вини ОСОБА_4 .

Від допиту свідка ОСОБА_12 прокурор відмовився, інші учасники кримінального провадження на його допиті не наполягали.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом від 07.11.2017 року підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 07.11.2017 з фото таблицею до нього, згідно якого у магазині «Гурамі», що розташований по вул. Спортивній, буд.13А, с. Слобожанське, Зміївського району, Харківської області, виявлено відсутність мобільного телефону «iPhone7» «Gold 128 GB MKRB2LL/A» в корпусі чорного кольору. (а.п.17-19 а.п.2)

- даними протоколу огляду місця події від 23.11.2017 року за адресою вул. Мічуріна,81 у м. Змієві, Харківської області було виявлено мобільний телефон «iPhone7» китайського виробництва в корпусі чорного кольору. (а.п.25-26 т.2)

- даним постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 23.11.2017 року мобільний телефон «iPhone7» «Gold 128 GB MKRB2LL/A» визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 (а.п.27 т.2)

- даними висновку судової товарознавчої експертизи №23921 від 12.12.2017 ринкова вартість копії мобільного телефону «iPhone7» «Gold 128 GB MKRB2LL/A», країни виробника Китай на 07.11.2017 склала 2041 грн. (а.п.31-35 т.2)

Від допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . ОСОБА_17 прокурор відмовився, інші учасники кримінального провадження на допиті зазначених свідків не наполягали.

Щодо клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 було засуджено 19.06.2018 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на строк 3 роки позбавлення волі, 13.05.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України на строк 3 роки позбавлення волі.

Отже, з наведеного вбачається, що ОСОБА_4 у період перебігу строку давності вчинив нові злочини, а тому строк давності переривався, тому клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Аналізуючи вищевказані докази, які суд вважає належними та допустимими, і які за своїм змістом співвідносяться та доповнюють один одного, враховуючи встановлені обставини по кримінальному провадженню, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; та за ч.2 ст.307 КК України, як незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинений особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно ст.12 КК України, кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_4 відносяться до нетяжкого та тяжкого злочинів.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше судимий, одружений, має неповнолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України враховує, що ним скоєно нетяжкий та тяжкий злочин, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України та у виді позбавлення волі з конфіскацією майна за ч.2 ст. 307 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд керується правилами призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбаченими ч.ч.1,2 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, дійшовши висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі з конфіскацією майна в межах санкції ч.2 ст.307 КК України.

ОСОБА_4 засуджений 13.05.2019 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України на строк 3 роки позбавлення волі.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 засуджений 13.05.2019 року за вищенаведеним вироком до 3 років позбавлення волі, а кримінальні правопорушення, що є предметом даного судового розгляду скоїв до ухвалення зазначеного вище вироку від 13.05.2019, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, керуючись ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком від 13.05.2019, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, та зарахувавши повністю відбуте покарання за вироком від 13.05.2019.

На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення остаточного покарання - виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 лютого 2021 року по справі № 760/26543/17. Так, у наведеній постанові Верховний Суд зазначив, що у разі, коли попередній вирок залишився незмінним й ухвалене в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно.

Враховуючи вищенаведений пункт Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 та постанову ВС від 15 лютого 2021 року по справі № 760/26543/17 , вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28.01.2022 року, яким ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, слід виконувати самостійно.

Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, суд враховує те, що він засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально, тому, враховуючи, що жоден інший запобіжний захід не забезпечить запобігання спробам ОСОБА_4 , переховуватись від суду, суд застосовує до останнього до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів провадження у відношенні ОСОБА_4 на досудовому слідстві було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та з 05.02.2018 року він знаходився під вартою до 29.03.2018 включно.

За правилами ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 , в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів за цим кримінальним провадженням вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертиз за цим кримінальним провадженням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд-

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (три) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.307 КК України у виді 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.ч.1,2 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.05.2019, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28.01.2022 року, яким ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили, застосувати у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", взявши його під варту із зали суду.

Початком відбування покарання вважати 13.12.2023 року.

На підставі ч.5 ст.72 КПК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 05.02.2018 до 29.03.2018 включно та з 13.12.2023 до набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 покарання повністю відбуте за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.05.2019.

Речові докази у кримінальному провадженні:

один прозорий полімерний пакунок, опечатаний паперовою биркою з надписом Об`єкт №1, висновок №1253 від 20.07.2017, в якому знаходиться: згорток з грошової купюри номіналом 1 гривня серійний номер СЕ 7730492, в якому знаходиться порошкоподібна речовина блакитного кольору масою 0,0897 гр., що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, маса якого в перерахунку на масу представленої речовини склала 0.0612 гр, яка знаходиться на зберіганні в ВРЗ УМЗ ГУНП в Харківській області - знищити; мобільний телефон «iPhone7» «Gold 128 GB MKRB2LL/A», який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 вважати повернутим власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-хімічної експертизи № 1253 від 20.07.2017 в сумі 2082 грн.(дві тисячі вісімдесят два); за проведення судово-товарознавчої експертизи №23921 від 12.12.2017 року в сумі 2041 грн (дві тисячі сорок один).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1