Справа № 465/3562/16-к
Провадження № 11-п/811/13/24 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові подання судді Франківського районного суду м. Львова про передачу в інший суд кримінального провадження № 0001253 від 21.04.2016, про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

встановила:

06.02.2024 року до Львівського апеляційного суду надійшло подання про передачу в інший суд кримінального провадження 0001253 від 21.04.2016, про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України за підписом судді Франківського районного суду м. Львова Василя КУЗЯ.

Подання мотивоване тим, що 10.06.2016 був здійснений автоматизований розподіл даної справи № 465/3562/16-к, однак на думку судді ОСОБА_6 відбулося несанкціоноване втручання в авторозподіл, а це є злочин проти правосуддя, передбачений ст. 376, 376-1 КК України. У зв`язку з цим було порушено кримінальне провадження за № 0000413 від 22.12.2021.

Для усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності прийнятих судом рішень, з урахуванням вимог ст. 32 КПК України, суддя суду першої інстанції визнав за необхідне направити дане кримінальне провадження до Львівського апеляційного суду для розгляду питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого суду.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що подання не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо:

1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності;

2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду;

3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження;

4) ліквідовано суд, який здійснював судове провадження.

До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінальних проваджень може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснення відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайній ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, режим военного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції) (КПК України зі змінами з Законом №1689-VII від 07.10.2014)

Перелік випадків передачі кримінального провадження на розгляд до іншого суду, передбачених ч. 1 ст. 34 КПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції 01.02.2024 року суддя ОСОБА_6 виніс по справі № 465/3562/16-к (провадження № 1-кп/465/666/24) ухвалу, яку іменував «Ухвала про підстави для подання щодо вирішення підсудності судової справи».

Відтак колегія суддів встановила, що суддею суду першої інстанції було постановлено ухвалу, яка не передбачена чинним Кримінальним процесуальним кодексом України.

При цьому в ухвалі суддя ОСОБА_6 розписав історію даної судової справи на стадії прийняття рішення за результатами підготовчого судового засідання (ст. 314 -316 КПК України), де зазначив про те, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні поступили до Франківського районного суду м. Львова разом з угодою про примирення, укладену між потерпілим та підозрюваним від 03 червня 2016 року та передані для розгляду судді ОСОБА_6 на підставі протоколу автоматизованого розподілу від 10 червня 2016 року.

Ухвалою від 13 червня 2016, підготовче судове засідання призначено на 22 червня 2016, яке перенесено на 08 липня 2016 року через неявку в судове засідання усіх учасників процесу, а відтак, із за неявки обвинуваченого та потерпілого на 07 вересня, 16 вересня, 20 жовтня та 08 листопада 2016 року.

16.09.2016, 20.10.2016 судом першої інстанції були постановлено ухвали про привів обвинуваченого, які не виконані через відсутність обвинуваченого за адресою вказаною в обвинувальному акті.

08.11.2016 ухвалою суду було оголошено ОСОБА_5 в розшук.

З часу зупинення провадження, судом неодноразово здійснювалися нагадування та запити про результати розшуку в органи, до яких належали слідчий ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_8 , котрим доручалося виконання ухвали. Такі нагадування, скеровувалися судом 17.03.2017 ( ас. 78 - 84); 03.05.2017 ( ас. 85);10.10. 2017 ( ас. 87 - 89); 03.10. 2018 ( ас 108 - 114). Згідно відповідей Т.в.о. начальника Франківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , - «…ухвала виконується працівниками ВКП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, проводяться оперативно розшукові заходи з метою встановлення місця знаходження обвинуваченого та у разі встановлення, суду буде повідомлено додатково.

У подальшому ухвала про розшук обвинуваченого так і не виконана, будь яких повідомлень збоку слідчого чи прокурора щодо її виконання з жовтня 2018 по березень 2022 року до суду скеровано не було.

Суддею суду першої інстанції ОСОБА_6 , з власної ініціативи, відновлено провадження у судовій справі та було призначено продовження підготовчого судового засідання з розгляду обвинувального акту.

У підготовче судове засідання, після відновлення судового розгляду, обвинувачений не прибув з підстав того, що не викликався судом із наведених вище обставин, тобто з підстав відсутності адреси на яку можна було б скерувати судову повістку. Крім того суддя встановив невідповідність анкетних даних ОСОБА_5 щодо місця його народження та громадянства. Відповідно у 2022 році суддя ОСОБА_6 дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає прямим вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, а також п. 9 ч. 2 ст. 291 (відсутня дата затвердження обвинувального акту), що позбавляло суд здійснити належну перевірку дійсних обставин та здійснити виклик обвинуваченого, а вжиті судом заходи, передбачені кримінальним процесуальним кодексом, суд вичерпав.

Отже, на переконання судді, є очевидним, що судом першої інстанції вживалися достатні заходи щодо розшуку та приводу обвинуваченого, починаючи з 16 вересня 2016 по 04 квітня 2022, однак такі заходи були безуспішними в силу формального підходу органів досудового розслідування та прокурора публічного обвинувача у кримінальному провадженні щодо встановлення даних на особу, його дійсного місця знаходження чи перебування, відповідно формального розшуку, зважаючи на те, що протягом 4.5 років не було здобуто позитивного результату, який би суд міг використати забезпечуючи організацію судового розгляду. Крім того, обвинувальний акт був направлений до суду з угодою про примирення, що була укладена між обвинуваченим та потерпілим, і, вказана обставина стала ще однією перепоною для можливого вирішення варіантів подальшого судового провадження.

На тлі наведеного, а також ряду інших процесуальних та об`єктивних обставин, суд прийшов до переконання, що обвинувальний акт не відповідає вимогам процесуального законодавства та за своїм змістом, не міг і не може бути предметом судового розгляду без усунення встановлених судом недоліків, які зазначені в ухвалі від 04.04.2022 про повернення обвинувального акту прокурору ( т1 а.с. 128 132).

Однак, за результатами апеляційного розгляду, ухвала підготовчого судового засідання суду першої інстанції від 04.04.2022 скасована ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.06.2022, а судова справа повернута до суду першої інстанції з призначенням: «нового судового розгляду у тому ж складі суду».

Згідно протоколу та звіту передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.06.2022, судову справу передано судді ОСОБА_6 , як раніше визначеному складу суду (т.1 а.с.159).

Однак ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_6 , від 27.06.2022, суддею заявлено та самостійно задоволено самовідвід (ас.160-162). У подальшому по справі був зроблений повторний автоматизований розподіл судової справи № 465/3562/16-к ( а.с.163 т.1) з вилученням судді ОСОБА_6 через самовідвід. Однак з таким рішенням не погодився прокурор у кримінальному провадженні № 0001253 від 21.04.2016 ОСОБА_8 подавши апеляційну скаргу, яку було задоволено ухвалою Львівського апеляційного суду від 08.09.2022 та повернуто справу в суд першої інстанції для розгляду в тому ж складі суду. (а.с.180-182 т.1)

14.10.2022 протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суд справа № 465/3562/16-к (провадження № 1-кп/465/1065/22) було передано судді ОСОБА_6 (а.с.184 т.1) після чого суддя ОСОБА_10 знову 31.10.2022 заявив самовідвід, який самостійно і вирішив (а.с.186 0190 т.1). Тобто знову прийняв рішення по суті справи, яке не передбачено чинним законодавством.

Ухвалою про повернення матеріалів справи від 27.03.2023 року суддя ОСОБА_6 вирішив, що відбулося втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова (а.с.207 -211 т.1) . Дана ухвала знову була оскаржена прокурором в апеляційному поряду і ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.05.2023 було задоволено апеляційну скаргу прокурора та скасовано ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2023, а матеріали справи повернуті в суд першої інстанції для розгляду по суті у раніше визначеному складі суду, а саме суддею ОСОБА_6 (а.с.226-2229 т.1) .

Подальші заяви судді ОСОБА_6 вирішувались іншими суддями Франківського районного суду м. Львова та у їх задоволені було відмовлено 29.11.2023, 21.12.2023 (а.с.243-248, 252 т.1 ).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 34 КПК України колегія суддів суду апеляційної інстанції вирішує питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Обґрунтованих підстав для скерування справи № 465/3562/16-к з одного суду до іншого колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того якщо питання зміни підсудності ініційовано судом, то згідно з вимогами кримінального процесуального закону воно може бути розглянуто апеляційним судом за поданням місцевого суду, представником якого, відповідно до положення ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 року, є голова суду.

З аналізу наведених статей вбачається, що вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого у межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції може ініціювати відповідний суд першої інстанції у формі подання за підписом голови або в.о. голови відповідного суду.

Втім, подання Франківського районного суду м. Львова підписано головуючим суддею ОСОБА_11 , а тому, звернувшись безпосередньо до Львівського апеляційного суду, суддя Франківського районного суду м.Львова порушив встановлений КПК України порядок звернення з поданням щодо вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим у задоволенні подання Франківського районного суду м.Львова слід відмовити, а матеріали кримінального провадження № 0001253 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 повернути до вказаного районного суду.

Керуючись ст. ст. 32, 34, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Відмовити у задоволені подання.

Повернути справу № 465/3562/16-к з кримінальним провадженням № 0001253 від 21.04.2016, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, у Франківський районний суд м. Львова, для розгляду по суті в тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: