Справа № 485/1784/23
Провадження №1-кп/485/134/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка кримінальне провадження №0000151 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Євгенівка Снігурівського району Миколаївської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не працюючої, утриманців не маючої, неодруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_5 22 жовтня 2023 року близько 18.00 год., більш точного часу не встановлено, знаходилась на території свого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , де між нею та сусідкою ОСОБА_7 , яка знаходилась на території свого двору за місцем проживання по АДРЕСА_2 , виникла словесна сварка з побутових питань.

Під час даної сварки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 взаємно ображали одна одну, висловлюючись нецензурною лайкою.

Під час даного конфлікту ОСОБА_7 вийшла зі свого двору в прохід, який розташований між неогородженою кам`яною господарською спорудою та дерев`яним штахетним парканом території домоволодіння ОСОБА_5 , відстань між якими становить 1,1 м., де в цей час вже знаходилась ОСОБА_5 .

У цей час у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , яка є інвалідом 3 групи.

Невідкладно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 обома руками схопила ОСОБА_7 за плечі та силоміць стиснула їх, чим обмежила рухи останньої та спричинила тілесні ушкодження у вигляді синця та рани на внутрішній поверхні правого плеча. З метою уникнення дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 вдалось вивільнитись та вона повернулась обличчям у напрямку хвіртки свого домоволодіння, ставши до нападниці спиною. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 ззаду схопила ОСОБА_7 за волосся та потягнула його вниз, спричиняючи фізичний біль, від чого остання впала на коліна та отримала тілесні ушкодження у вигляді синців та поверхневої рани на лівому колінному суглобі. Залишаючись стояти позаду ОСОБА_7 , яка опинилась у положенні присівши на колінах, ОСОБА_5 продовжуючи тримати потерпілу двома руками за волосся, почала із силою почергово тягнути за нього у лівий та правий бік, внаслідок чого ОСОБА_7 вдарялась головою та різними частинами тіла об стіну господарської споруди та дерев`яний штахетний паркан. Під час скоєння вказаних неправомірних дій ОСОБА_5 заподіяла ОСОБА_7 фізичний біль, тілесні ушкодження у вигляді синця на правому плечовому суглобі, синця на боковій поверхні лівого стегна, а також вирвала пучок волосся на голові. Під час того, як ОСОБА_5 тягнула ОСОБА_7 за волосся, остання своїми руками намагалася звільнитися від захвату та прибрати руки ОСОБА_5 , в результаті чого остання заподіяла потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців на тильній стороні лівої та правої кисті.

Протиправні дії ОСОБА_5 були припинені внаслідок втручання ОСОБА_8 , який відтягнув її від ОСОБА_7 .

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_5 спричинила потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців, саден, поверхневих ран обох верхніх кінцівок та лівої нижньої кінцівки, крововиливу в ділянці голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину не визнала. Суду показала, що потерпіла її сусідка. Іноді діти потерпілої гучно поводилися, з цього приводу обмежувалася зауваженням, конфліктів не було. 22 жовтня 2023 року після 17 год. повернулася додому, виявила мертвим домашнього пса. З цього приводу покликала колишнього співмешканця ОСОБА_8 , з яким припинили фактичні подружні відносини та який на той час проживав окремо у гаражі, розташованим за місцем її проживання. ОСОБА_9 припустив, що можливо це потерпіла отруїла пса та одразу зателефонував батьку потерпілої ОСОБА_10 , який також є їх сусідом та проживає на території домоволодіння потерпілої, щоб з`ясувати цю ситуацію. Після цього, вони вдвох з ОСОБА_11 попрямували до ОСОБА_12 , який у цей час вже вийшов на стояв на території свого двору. В свою чергу, ОСОБА_9 зайшов у двір до ОСОБА_12 та вони почали спілкуватися. Вона чекала на ОСОБА_13 у своєму дворі біля калітки та спостерігала за тим, що відбувається. Через деякий час у двір вийшла потерпіла й почала заперечувати свою причетність до смерті пса. Вона у свою чергу сказала потерпілій щоб та краще слідкувала за своїми дітьми. З цього приводу між ними виникла словесна перепалка, в ході якої потерпіла підійшла до неї ближче та вони ображали одна одну словами нецензурної лайки, після цього потерпіла знову зайшла в двір. Вона в свою чергу знову сказала погані слова на адресу дітей потерпілої їй вслід. Потерпіла підбігла до неї та схопила одною рукою за плече, а іншою за волосся. Вона у відповідь також схопила потерпілу за плечі, після чого схопила останню за волосся, прихилила до землі та намагалася потягти, щоб вдарити об об забор чи стіну, але не змогла цього зробити. Ії дії припинив ОСОБА_9 , який відтягнув її від потерпілої, потім все припинилося. Бійка тривала декілька хвилин. Все відбувалося у світлу пору доби. Свідками події були ОСОБА_9 та ОСОБА_14 . Від її дій у потерпілої не могли утворитися тілесні шкодження, вона не мала умислу на їх заподіяння. Навпаки це потерпіла першою вдарила її у ліве плече, у зв`язку з чим вона захищалася. На лівому плечі у неї був синець, а також синець був на нозі. Синець на нозі у неї утворився коли вона била потерпілу по спині ногою. З приводу побоїв у поліцію та медичну установу не зверталася. Алкогольні напої у той день не вживала. Свої дії вважає правомірними, вину недоведеною, цивільний позов не визнає.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 , її винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується наступними доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що обвинувачена її сусідка, останнім часом конфліктів не було. 22 жовтня 2023 року почула як ОСОБА_9 у розмові з її батьком ОСОБА_15 звинувачує її у тому, що начебто вона отруїла їх пса. Вийшла з будинку та у розмові з ОСОБА_16 заперечувала вказаний факт. У розмову втрутилася ОСОБА_17 та почала ображати її дітей, вони висловлювалися одна на одну словами нецензурної лайки. Коли вдруге підійшла до обвинуваченої вони одна одну схопили за руки. Хто першим кого схопив не пам`ятає. Потім обвинувачена потягла її за волосся до землі та почала бити головою об стіну та штахет домоволодінь. Свої дії обвинувачена припинила лише коли її відтягнув ОСОБА_18 . Від обвинуваченої почула запах алкоголю. У результаті дій обвинуваченої у неї було вирване волосся на голові, синці на руках та на ногах. У той же день звернулася до поліції за фактом побиття та до Снігурівської МЛ, де їй було призначено амбулаторне лікування. Наступного дня у м.Миколаїв було проведено її судово-медичне обстеження. Обвинувачена під час сварки називала її " ОСОБА_19 ", оскільки вона є інвалідом з дитинства 3 групи й обвинуваченій про це відомо. Цивільний позов підтримує. Моральну шкоду обгрунтовує тим, що внаслідок образ та побиття вона зазнала фізичного болю та припиження, змушена була зверталися у лікарню, її стан здоров`я постійно погіршується, необхідні додаткові обстеження;

показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що обвинувачена його колишня співмешканка, потерпіла сусідка. З потерпілою конфліктів не було. Коли вони з ОСОБА_17 побачили, що їх пес загинув то вирішили, що можливо потерпіла отруїла пса. Він вирішив розібратися. Для чого зателефонував ОСОБА_10 та викликав його на розмову. Після цього, вони з ОСОБА_17 пішли до ОСОБА_12 , ОСОБА_17 стояла біля калітки свого дому, а він зайшов у двір до ОСОБА_20 й з`ясовував ситуацію. У цей час з будинку вийшла потерпіла та почала кричати. У них з ОСОБА_21 виникла сварка. Бачив як потерпіла вибігла з двору та як вони одна одну тримали за волосся. Більше нічого не бачив, оскільки стояв до них спиною. Потім підійшов та розборонив їх. Бачив у ОСОБА_21 після цієї бійки синці на руці та на нозі;

показаннями свідка ОСОБА_10 по те, що потерпіла його донька, проживають у одному дворі, але у різних будинках. Обвинувачена сусідка, конфліктів не було. Бачив, як ОСОБА_21 тримала доньку за волосся і била коліном, ногами, головою об забор. Початку конфлікту не бачив, причини не знає. Їх розборонив ОСОБА_22 доньки було вирване волосся, у неї був шок;

показаннями свідка ОСОБА_23 про те, що потерпіла його колишня дружина. У день коли приїхав за дитиною до потерпілої у вечірній час, вона вийшла схвильована, попросила мобільний телефон, чув як телефонувала до поліції стосовно її побиття якоюсь жінкою, бачив у неї на руці синець, вона говорила за вирване волосся, обставини події йому не відомі.

Показання потерпілої та свідків суд приймає за належні та допустимі, оскільки такі підтверджують подію кримінального правопорушення та отримані в порядку, передбаченому КПК України. Підстав сумніватися в правдивості показань вказаних осіб у суду немає. Більш того, вони узгоджуються з фактичними даними, які містяться у письмових доказах.

Так, як слідує з інформативного рапорту НАЧ СМ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_24 до даного відділення 22.10.2023 о 18:21 надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_25 про те, що 22.10.2023 о 18:15 за адресою АДРЕСА_3 , конфлікт з сусідкою ОСОБА_17 , просить направити наряд поліції (а.п.49).

Відповідно до інформативного рапорту НАЧ СМ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_24 22.10.2023 о 19:08 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.10.2023 о 19:08 за адресою АДРЕСА_3 . Приймальне відділення. ОСОБА_7 . Побила сусідка ОСОБА_26 о 18:00.ЗЧМТ (а.п.50).

Вказані відомості підтверджують показання ОСОБА_25 про те, що 22.10.2023 близько 18 год. у неї з ОСОБА_17 виник конфлікт, після якого вона у той же день викликала поліцію та звернулася до лікарні з тілесними ушкодженнями, вказавши, що такі їй заподіяла ОСОБА_27 .

Факт звернення до лікарні та наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_25 після конфлікту з ОСОБА_17 підтверджуються довідкою КНП "Снігурівська міська лікарня" від 22.10.2023 про звернення ОСОБА_25 до приймального відділення лікарні та встановлений попередній діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, поверхневі садна правої ділянки правого плеча 3х3 см.-1х7. Забій м`яких тканин волосяної ділянки голови, підшкірні гіматоми тім`яної ділянки 2х2см. 4х3 см. 4х1 см., збудження (а.п.56); копією журналу реєстрації амбулаторних хворих КНП "Снігурівська МЛ", відповідно до якого 22.10.2023 р.о 19 год. ОСОБА_7 зверталася до лікарні з тілесними ушкодженнями та їй було призначено лікування (а.п.94-102);

Отже, ОСОБА_28 відразу заявила, що наявні у неї тілесні ушкодження їй заподіяла ОСОБА_17 в ході конфлікту. В подальшому своїх показань не змінила.

Так, відподіно до заяви ОСОБА_7 від 22.10.2023 р. до ВП №2 Баштанського РВП ГУНП у Миколаївській області вона просить притягти до кримінальної відповідальності сусідку ОСОБА_29 з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень, а саме остання тягла заявницю за волосся та била по рукам через конфлікт, який у них виник раптово (а.п.51).

За даними протоколу огляду місця події від 24.10.2023 р., з фототаблицею та план-схемою, встановлено, що місцем події є прохід між територією домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: АДРЕСА_1 , шириною 1,1 м., з одного боку обмежений стіною господарської споруди, а з іншого дерев`яним парканом (а.п.70-77). Вказаний прохід перебуває у спільному фактичному користуванні обвинуваченої та потерпілої, що підтверджено план-схемою до вказаного протоколу;

Висновком експерта судово-медичної експертизи №967 від 23.10.2023 р., підтверджується наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, поверхневої рани обох верхніх кінцівок, лівої нижньої кінцівки, крововиливу у ділянці голови. Вказані тілесні ушкодження утворилися не менш ніж п`яти, восьми ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги інші предмети, з давністю їх утворення біля доби до часу огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне) (а.п.66-68);

За даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.10.2023 р., з фототаблицею, ОСОБА_28 на місці події вказала де саме вона побачила сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_17 в проході між їх та її домоволодіннями; як саме вона підійшла до ОСОБА_17 , коли та почала ображати її, як після цього ОСОБА_17 першою схопила її за плечі та як вона у відповідь зробила те саме; як після цього, потерпіла, вириваючись, опинилась спиною до ОСОБА_17 , а остання в свою чергу вкусила потерпілу в область правого плеча, після чого двома руками схопила за волосся та нахиляючи до низу смикала в різні боки, від чого потерпіла билась головою об стіну господарського приміщення та паркану; як потерпіла намагалася прибрати руки ОСОБА_17 від себе, та як остання продовжувала смикати потерпілу, у результаті вдарилася правим ліктем та плечем об стіну господарського приміщення (а.п.79-91).

Механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, про який вона зазначила в ході проведення слідчого експерименту узгоджується з висновком експерта додаткової судово-медичної експертизи №48 від 27.11.2023 р., відповідно до якого розташування та характеристики наявних у потерпілої тілесних ушкоджень не виключають можливості їх утворення при умовах, вказаних потерпілою під час проведення слідчого експерименту, а саме синець та садно на внутрішній поверхні правого плеча в нижній треті могли утворитися як від удару об стіну чи паркан, так від сильного стискання вказаної ділянки плеча сторонньою рукою; синець на задній поверхні в ділянці правого плечового суглобу - від удару об стіну чи паркан; синці на тильній стороні лівої та правої кисті - від дії пальців рук нападника при намаганні потерпілої звільнитися від захвату за волосся; ділянка з відсутністю волосся з наявним одиночним дрібно вогнищевим крововиливом в тім`яній ділянці голови по серединній лінії - від хватання та смикання за волосся; синець на боковій поверхні лівого стегна - від удару об стіну чи паркан; синці та поверхнева рана в ділянці лівого колінного суглобу могли утворитися як від удару (ударів) об стіну чи паркан, так і при падінні з положення стоячи, в тому числі в момент коли нападниця нагинала потерпілу до землі тримаючи за волосся (а.п.106-108).

Вказані докази узгоджуюються з показаннями потерпілої та не суперечать показанням допитаних свідків. Крім того, показання потерпілої є послідовними та логічними, а тому суд приймає їх за правдиві.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_5 знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду. Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Разом з тим, суд виключає з обвинувачення таку обставину, як перебування обвинуваченої у стані алкогольного сп`яніння, оскільки така обставина стороною обвинувачення належними та допустими доказами не доведена.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_5 про те, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої спричинені не нею, спростовуються показаннями самої обвинуваченої про перебіг конфлікту між нею та потерпілою, показаннями потерпілої та свідків, висновками судово-медичних експертиз.

Доводи обвинуваченої про те, що її дії відносно потерпілої були вимушені, спрямовані на самозахист не відповідають об`єктивним даним, здобутим в ході судового розгляду та спростовуються сукупністю досліджених вище доказів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Стан необхідної оборони виникає як у момент вчинення суспільно небезпечного посягання, так і у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. Під час з`ясування наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Згідно з ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України.

Як встановлено судом, саме ОСОБА_5 словесними грубими образами на адресу дітей спровокувала конфлікт з потерпілою, після чого в ході бійки заподіяла їй тілесні ушкодження, нанісши при цьому останній не менше 5-8 ударів в різні частини тіла, при тому, що потерпіла у цей час вже знаходилася спиною до неї в положенні на колінах, що свідчить саме про умисел на побиття потерпілої, а не на захист від її дій.

Доводи обвинуваченої про те, що саме потерпіла першою рукою схопила її за плече, спричинивши тілесне ушкодження у виді синця, не підтверджені належними доказами й за встановлених обставин подальшого розвитку конфлікту не підтверджують наявність у неї підстав для самозахисту.

Як слідує з повідомлення КНП "Снігурівська МЛ" від 30.11.2023 р. ОСОБА_5 за медичною допомогою за період з 22.10.2023 р. по 29.11.2023 р. не зверталась (а.п.132).

Отже, показання обвинуваченої ОСОБА_5 на невизнання вини є неправдивими, оскільки спростовуються сукупністю наведених доказів, та надані з метою захисту на уникнення відповідальності за вчинене.

Таким чином, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за встановлених судом обставин доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів.

Призначаючи покарання ОСОБА_30 , суд на підставі ст.ст.65, 66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона має вік 51 рік, за місцем проживання характеризується задовільно, не одружена, утриманців немає, не працевлаштована офіційно, постійного доходу немає, на обліку у лікаря нарколога та психіатра КПН "Снігурівська МЛ" не перебуває, раніше не судима.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій не встановлено.

Довідкою МСЕК від 10.03.2005 р. підтверджено встановлення потерпілій з дитинства 3 групи інвалідності безстроково (а.п.60).

Стороною обвинувачення недоведено обставину перебування обвинуваченої під час вчинення кримінального проступку у стані алкогольного сп`яніння, а також ту, обставину, що обвинувачена знала, або мала б знати, що вказаний кримінальний проступок вона вчиняє щодо особи з інвалідністю, якою виявилася потерпіла.

З урахуванням зазначеного, вказані в обвинувальні акті за обтяжуючі обставини, як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, суд не приймає.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії проступків, обставини та мотиви його вчинення, наслідки його вчинення для потерпілої особи, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, яка постійного джерела доходів не має, за місцем проживання характеризується задовільно, та призначає обвинуваченій ОСОБА_30 покарання у межах ч.1 ст. 125 КК у виді громадських робіт, оскільки суд переконаний в тому, що саме така міра покарання є необхідною та буде достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_30 на суму 50 000 грн. моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Позовні вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди на підставі ст.1167 ЦК України суд задовольняє частково на суму 5 000 грн, виходячи з обставин вчиненого кримінального правопорушення, глибини переживань потерпілої, яка є матір`ю 4 дітей, особою з інвалідністю 3 групи, їй було заподіяно фізичного болю, обвинувачена вирвала з її голови жмут волосся, зміну звичайного укладу її життя, а також вимог розумності та справедливості.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 615 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді 150 (ста п`ятидесяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням 5 000 грн. (п`ять тисяч грн. 00 к).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим у той самий строк з моменту вручення копії вироку.

Копію повного тексту вироку після проголошення його резолютивної частини вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1