Справа № 155/519/19 Провадження №11-кп/802/266/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000024 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 05 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Горохівського районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 24 січня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 05 лютого 2024 року задоволено клопотання прокурора та змінено обвинуваченому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Берестечко, Горохівського району, Волинської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60 днів, з 05 лютого 2024 року до 04 квітня 2024 року включно, з правом внесення застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, з покладенням, у разі її внесення, відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому зареєстрований та проживає обвинувачений, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або перебування;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти), інші документи для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Таке своє рішення суд мотивував тим, що обвинувачений знаючи що ухвалою суду щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту неодноразово (17 разів) був відсутній за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_7 знаючи щодо нього проводиться судове провадження, більше трьох років, не з`являвся в судові засідання, оголошувався в розшук, будучи засудженим вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.07.2017 року за ч.1 ст. 296 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на один рік, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, вчиненого в період іспитового строку, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на потерпілого чи свідків.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає ухвалу суду необґрунтованою, та вказує на безпідставність задоволення клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу. Вказує, що до матеріалів клопотання прокурор не надав ні одного «мотивованого» рапорту як чітко передбачено Інструкцією, оскільки окрім позиції поліцейського не додано жодних документів (пояснень ОСОБА_7 , сусідів і т.п.). Таким чином, сторона захисту вважає, що саме по собі складання рапорту без вищевказаних дій не є законним, обґрунтованим, достатнім, безумовним доказом перевірки дотримання умов виконання домашнього арешту. Крім того, звертає увагу на те, що в судовому засіданні ОСОБА_7 зазначав, що поліцейські не раз помилялись будинком, проте дзвонили йому і переконувались, що він дома. Зазначає і про те, що з клопотання прокурора вбачається, що рапорти складені в період з 28.12.2023 року по 15.01.2024 року. Проте ні разу в ці дати поліцейські не дзвонили ОСОБА_7 , не відбирали ніяких пояснень в ті дні, не викликали і не приходили згодом. З огляду на вищевикладене, просить скасувати оскаржувану ухвалу про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити прокурору в задоволенні клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляцію підтримали з підстав викладених у ній, прокурора, який заперечив проти апеляції та просив залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до ч.1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу. У клопотанні про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду місцевий суд, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до матеріалів справи в провадженні Горохівського районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 24 січня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 25 липня 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, який в подальшому неодноразово продовжувався судовими рішеннями, востаннє ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 18 січня 2024 року до 18 березня 2024 року включно.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , мотивуючи свою позицію тим, що обвинувачений не дотримується вимог обраного ухвалою слідчого судді запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобового, оскільки згідно з повідомленнями працівників поліції останній був відсутній за місцем проживання: 28.12.2023 о 12:50 год. (ЄО № 41206), 29.12.2023 о 13:33 год. (ЄО № 41326), 30.12.2023 о 11:17 год. (ЄО № 41432), 30.12.2023 о 22:22 год. (ЄО № 41484), 02.01.2024 о 10:06 год. (ЄО № 131), 05.01.2024 о 10:18 год. (ЄО № 489), 05.01.2024 о 20:19 год. (ЄО № 574), 07.01.2024 о 23:57 год. (ЄО № 749), 08.01.2024 о 11:29 год. (ЄО № 764), 09.01.2024 о 14:19 год. (ЄО № 899), 10.01.2023 о 09:56 год. (ЄО № 977), 11.01.2024 о 17:08 год. (ЄО № 1136), 11.01.2024 о 22:19 год. (ЄО № 1171), 12.01.2024 о 08:21 год. (ЄО № 1195), 13.01.2024 о 15:25 год. (ЄО № 1383), 14.01.2024 о 18:30 год. (ЄО № 1476), 15.01.2024 о 17:13 год. (ЄО №1550).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність зміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

З наявних матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово (17 разів) був відсутній за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що стороною обвинувачення доведено обставини щодо систематичного порушення обвинуваченим вимог запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 судом встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Так, ризик переховування ОСОБА_7 від суду є очевидним та вже справдився, оскільки застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту виявився неефективним та не зміг забезпечити його належну процесуальну поведінку.

У свою чергу судом першої інстанції у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, а також обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення. Також судом взято до уваги те, що наразі триває судовий розгляд даного кримінального провадження, у зв`язку з цим існує ризик, що обвинувачений зможе вчинити дії з метою незаконного впливу на потерпілого чи свідків у провадженні.

Крім того, судом першої інстанції, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , було враховано і дані про його особу, зокрема те, що на його утриманні перебуває одна особа, однак він є не одружений, проживає один, офіційно не працевлаштований, що свідчить про те, що в останнього відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, взяв до уваги місцевий суд і інші обставини кримінального провадження, а саме те, що обвинувачений знаючи про те, що відносно нього проводиться судове провадження, більше трьох років не з`являвся в судові засідання, оголошувався в розшук, будучи засудженим вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.07.2017 року за ч.1 ст. 296 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на один рік, знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, вчиненого в період іспитового строку, що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризиків його переховування від суду і впливу на потерпілого чи свідків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують зміну запобіжного заходу та обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та в апеляційній скарзі не доведені.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою ОСОБА_7 , встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, стороною захисту не наведено.

Наведені в апеляційній скарзі стороною захисту доводи про те, що працівниками поліції було порушено вимоги інструкції «Про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, від 13.07.2016 року №654 в частині неправильного повідомлення працівниками поліції про порушення обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також щодо того, що працівники поліції при перевірці виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків могли сплутати будинок 9а та 9, є аналогічними тим, які були перевірені судом першої інстанції, який проаналізувавши їх, прийшов до обґрунтованого висновку про їх неспроможність з викладенням мотивів, з чим колегія суддів повністю погоджується.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи рішення про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, апеляційний суд вважає, що лише винятковий запобіжний захід зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі сторони захисту, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 05 лютого 2024 року без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді