15.01.2024
Справа № 642/6730/23
Провадження № 1-кс/642/167/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Мамаївці, Кіцьманського р-ну., Чернівецької обл., громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця строкової служби, на момент вчинення кримінального правопорушення інспектора прикордонної служби 3 категорії помічника гранатометника 1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 Мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби, у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного № 0002802 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обгрунтування клопотання зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002802 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному провадженні здійснюють процесуальні керівники Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони. Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України №224-ос від 14.05.2023 (про особовий склад) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця строкової служби, призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії помічник гранатометника 1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 Мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби, військове звання «солдат». Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить строкову військову службу. Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України. У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження строкової військової служби, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії помічник гранатометника 1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 Мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби, 15.11.2023 став на злочинний шлях та, діючи умисно, в умовах воєнного стану, маючи намір ухилитись від військової служби, без дозволу командування, вирішив самовільно залишити місце служби, провівши час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_4 діючи у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, не одержавши дозволу відповідних командирів і начальників, 15.11.2023 самовільно залишив місце несення служби тимчасове місце розташування підрозділу 1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 Мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби ( АДРЕСА_2 ), та у період часу з 15.11.2023 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) по 21.23 год 16.11.2023, тобто до моменту затримання, в порядку ст. 208 КПК України, перебував поза місцем служби, обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, а протиправно та самочинно звільнений від обов`язку військової служби час проводив на власний розсуд.

16.11.2023 ОСОБА_4 затримано в приміщенні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, в порядку ст. 208 КПК України, під час вчинення злочину.

17.11.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Крім того, 16.11.2023 приблизно о 13.14 год за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 22 працівниками Національної поліції України був виявлений ОСОБА_4 , який при собі мав бойові припаси. В подальшому з 14:39 год. по 15:26 год. слідчим СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого у ОСОБА_4 виявлено та вилучено: корпус ручної осколочної гранати М-67 з маркуванням «TNS 13J024-025»; корпус ручної осколочної гранати Ф-1 з маркуванням «16716-254-D TNT»; два корпуси РГ-42 з ідентичним маркуванням «21 85-51Т» на кожній; підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ у кількості 4 одиниці з маркуванням з зовнішнього боку запобіжного важіля на № 1,2,3 ідентичні «УЗРГМ 10-84 354» та на №4 «185-84 УЗРГМ 2583», один підривач іноземного виробництва «М 213 СТР» з маркуванням на важелі «FUZEM213 CTJ 4E 506-002; патрони калібру 5.45 у кількості 113 шт. та плашки спорядження для магазинів.

16.11.2023 до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, з ВП №1 ХРУП

№ 1 ГУНП в Харківській області надійшли матеріали ІТС ІП НПУ № 11885 від 16.11.2023 (вих. № 15789/119-63/10-23 від 16.11.2023) за фактом виявлення приблизно о 13.14 год 16.11.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , бойових припасів у військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із вилученими, вищевказаними бойовими припасами. За результатами розгляду та опрацювання вказаних матеріалів прийнято рішення про долучення їх до матеріалів кримінального провадження № 0002802 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408,ч. 4 ст. 410 КК України.

Законність придбання та носіння бойових припасів на даний час встановлюється в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002802 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України. Вказані обставини потребують дослідження шляхом проведення слідчих (розшукових), процесуальних дій, а також експертних досліджень.

Зокрема, постановами слідчого від 22.11.2023 призначено судову вибухотехнічну експертизу та судову комп`ютерно-технічну експертизу, проведення яких на даний час триває.

Водночас, отримано висновок за результатами судової балістичної експертизи

№СЕ-19/121-23/28071-БЛ від 25.12.2023 згідно якої, вилучені 16.11.2023 у

ОСОБА_4 предмети схожі на патрони у кількості 113шт. є боєприпасами (проміжними патронами калібру 5,45х39 АК).

Підозрюваний у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Мамаївці, Кіцьманського р-ну., Чернівецької обл., громадянин України, з середньою освітою, військовослужбовець строкової служби, на момент вчинення кримінального правопорушення інспектор прикордонної служби 3 категорії помічник гранатометника 1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 Мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби, у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення військовослужбовцем ОСОБА_4 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме: повідомленням про вчинення злочину від 16.11.2023 Відділу внутрішньої та власної безпеки по 15 мобільному прикордонному загону головного відділу внутрішньої та власної безпеки «Центр» ДПСУ, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом затримання ОСОБА_4 від 16.11.2023, протоколом огляду телефону ОСОБА_4 від 18.11.2023, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати обвинуваченого із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 17.11.2023 (справа №642/6730/23, провадження № 1-кс/642/3697/23) ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківській слідчий ізолятор» строком до 14.01.2024 із правом внесення застави у розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

На даний час, ОСОБА_4 не внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області визначена судом застава, у зв`язку із чим останній продовжує утримуватись в ДУ «Харківській слідчий ізолятор».

Постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 10.01.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002802 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України, продовжено до 3 місяців, тобто до 17.02.2024.

У зв`язку з тим, що строк дії запобіжного заходу закінчується 14.01.2024, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На сьогоднішній день ризики передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України КПК України, які враховані судом при обранні запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися обвинуваченим від суду, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Необхідність продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених

ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо обвинувачений буде перебувати на волі.

Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування підозрюваного ОСОБА_4 від суду, обґрунтовується наступним:

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке законодавством передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років позбавлення волі, та ч.4 ст. 410 КК України від 10 до 15 років, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що останній з метою уникнення від даного покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування. Вказана обставина створює передумову для уникнення підозрюваним військовослужбовцем ОСОБА_4 кримінальної відповідальності, останній може переховуватися від органу досудового розслідування або суду.

Разом з цим, ОСОБА_4 є військовослужбовцем та несе службу в районі, де тривають бойові дії, та місцезнаходження військової частини в якій він несе військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації; та може спробувати переховуватися від органу досудового розслідування, тому що суворість покарання за вчинений злочин, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура його виконання покарання.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. ОСОБА_4 перебуваючи на свободі може незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків, враховуючи те, що він не застосовував зброю для залякування свідків, не виключає можливості повторення вище зазначених дій з метою залякування свідків з метою впливати на них, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом їх вмовлянь, зокрема може впливати на свідків оскільки, вони є військовослужбовцями НОМЕР_1 Мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби, та вони разом проходять військову службу в одній і тій же військовій частині разом з підозрюваним.

Крім того, може незаконно впливати на свідків шляхом їх залякування з метою давати покази на свою користь, оскільки ОСОБА_4 є військовослужбовцем та має безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, які є допитаними і відомості щодо місця проживання останньому достеменно відомі.

До того ж, показання свідків надані на досудовому слідстві не мають для суду наперед встановленої сили. Натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на тимчасово окупованій території України, і тим самим може повторно вчинити інший злочин - дезертирство, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років позбавлення волі.

Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_4 та відповідно до ст. 194 КПК України, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, з урахуванням наявності ризиків переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування з причин бажанням уникнути покарання за особливо тяжкий злочин, унеможливлює застосування до обвинуваченого особистого зобов`язання.

Також, перебування не в умовах відповідної державної установи, а саме за місцем проживання ОСОБА_4 , при застосуванні домашнього арешту, надасть можливість підозрюваному ОСОБА_4 , покинути дане місце проживання, у зв`язку з чим даний запобіжний захід не дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, наявних в даному кримінальному провадженні.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Водночас, поручителі з числа командування військової частини не зверталися із письмовим зобов`язанням щодо поручительства та виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України.

Наразі можна констатувати, що для належного завершення досудового розслідування із дотриманням засад та виконанням завдань кримінального провадження буде достатньо продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , до завершення досудового розслідування до 17.02.2024.

При цьому застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що застосування жодних більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 зазначила, що визначений розмір застави не співвідноситься з даними про особу ОСОБА_4 , обставинами кримінального правопорушення та є непомірним для підозрюваного. Просила зменшити розмір застави.

Підозрюваний просив визначити йому мінімальний розмір застави, вказав, що має намір та бажання далі служити.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розгляд такого клопотання слідчим суддею здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК).

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. Тримання під вартою вважається найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч. 1ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2ст. 177 КПК).

Крім цього, у статті 178 КПК визначений перелік обставин, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Стаття 184 КПК, в свою чергу, визначає загальні вимоги до змісту клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя відмовляє у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою (ч. 5ст. 199 КПК).

Під час розгляду клопотання слідчому судді слід також враховувати, що строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати, зокрема, дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів (ч. 3ст. 197 КПК). При цьому, строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1ст. 197 КПК).

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0002802 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч.4 ст. 410 КК України, а саме в дезертирстві із зброєю, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану та в викраденні, привласненні, вимаганні військовослужбовцем зброї, бойових припасів, вибухових або інших бойових речовин, засобів пересування, військової та спеціальної техніки чи іншого військового майна або заволодінні ними шляхом шахрайства або зловживання службовим становищем.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, стороною захисту не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричасність підозрюваного ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або вказували на необґрунтованість повідомленої підозри.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 17.11.2023 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківській слідчий ізолятор» строком до 14.01.2024 із правом внесення застави у розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 10.01.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002802 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України, продовжено до 3 місяців, тобто до 17.02.2024.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що встановлені ухвалою слідчого судді від 17.11.2023 ризики, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення не втратили свою актуальність та продовжують існувати, а стороною захисту не надано доказів на їх спростування.

На думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, а обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує наслідки кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим, суспільне ставлення до даного виду злочинів, дані про особу підозрюваного, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ст. 177 КПК України, та вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Разом з тим слідчий суддя вважає за можливе визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, виходячи з вимог статей 176, 177, 178, 182 КПК України, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України, вважаю за доцільне визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн. х 80), тобто у розмірі 242 240 гривень 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183,193-194, 196, 369-372, 376, 395 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заводу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з триманням останнього в умовах Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.02.2024 включно.

Визначити суму застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатись з постійного місця проходження військової служби, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця проходження служби; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

Термін дії ухвали до 17.02.2024.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 15.01.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1