У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Деснянського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2023, ОСОБА_3 засобами електронного зв`язку звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Деснянського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 20.10.2023. За вимогами скарги, заявник просить розглянути скаргу на бездіяльність та зобов`язати уповноважену особу Деснянського УП ГУНП України у м. Києві, внести до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.384 КК України, щодо колишньої дружини ОСОБА_4 , за подання нею завідомо недостовірних доказів суду.

З обґрунтування скарги настає, що 20.10.2023 ОСОБА_3 звернувся до Деснянського УП ГУНП у м. Києві із повідомленням про кримінальне правопорушення, вчинене колишньої дружиною ОСОБА_4 , шляхом подання заяви до суду про стягнення аліментів на утримання дитини, яка фактично проживає з батьком. При цьому, заявник звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ч.4 ст.214 КПК України, слідчий зобов`язаний був прийняти та зареєструвати подану ним заяву про кримінальне правопорушення. Відмова у прийнятті і реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається. Таким чином, не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після спливу 24 годин, з моменту отримання заяви про кримінальне правопорушення, на думку ОСОБА_3 , є порушенням вимог закону і свідчить про протиправну бездіяльність Деснянського УП ГУНП України у місті Києві. Тому посилаючись на вимоги ст.ст. 214, 216, 303-307 КПК України, просив скаргу задовольнити, зобов`язати «уповноважену особу Деснянського УП ГУНП України в місті Києві» негайно внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 20.10.2023 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.384 КК України.

В судове засідання заявник не з`явився, електронним зв`язком повідомив про неможливість явки до суду, просив розглянути скаргу за його відсутності, на задоволенні вимог наполягав. Представник уповноваженої особи бездіяльність якої оскражується, в судове засідання не з`явився, що за вимогами ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Вирішуючи скаргу, слідчий суддя встановив наступні обставини.

Так, талоном-повідомленням Єдиного обліку №45706 від 20.10.2023 зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», заява ОСОБА_3 щодо протиправних дій з боку колишньої дружини ОСОБА_4 , які полягають у наданні завідомо недостовірних доказів до Деснянського районного суду м.Києва.

Результати розгляду вказаного повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчому судді не представлені.

Згідно з ч.1 ст.24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зокрема слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК передбачено, що на досудовому провадженні, серед іншого може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР (частини 1, 2 ст. 214 КПК).

Згідно з пунктами 4, 5 ч.5 ст.214 КПК до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

У постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 761/20985/18 висловлено правову позицію, згідно з якою «...положеннями ст.3 КПК України визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

Отже, на підставі наведеного вище, слідчий суддя дійшов висновку про те, що внесенню відомостей до ЄРДР має передувати перевірка, здійснювана, зокрема слідчим на підставі поданої заяви наявності обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, про яке йдеться у заяві, а також підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Адже реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, з одного боку, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування, а з іншого - захищає особу від необґрунтованого кримінального переслідування.

Слідчий суддя вважає, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яким чином заява про видачу судового наказу із стягнення аліментів на утримання дитини, утворює склад правопорушення, яке полягає у введенні в оману суд); які саме завідомо недостовірні або підробленні докази були надані суду, для введення в оману для досягнення злочинної мети, а саме: незаконне стягнення аліментів. Ці обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Зіставивши наведені вище законодавчі вимоги, зокрема, до заяви про вчинення кримінального правопорушення та судової практики з відомостями, зазначеними у заяві ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов висновку, що обставини, повідомлені заявником є суб`єктивним твердженням, продиктованим внутрішньою незгодою із прийнятим рішенням про стягнення аліментів. Ухвалення судового рішення, в порядку п.1 ч.5 ст.161 ЦПК України, у виді судового наказу про стягнення аліментів, передбачає можливість його скасування на підставі ч.1 ст.170 ЦПК України, шляхом надання відповідної заяви боржником. Спрощений ( безапеляційний ) порядок скасування судового рішення, судом який його ухвалив, оперативно усуває настання негативних наслідків, у випадку наявності спору за предметом справи.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб Деснянського УП ГУНП у м. Києві виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 20.10.2023, відсутні, а тому в задоволенні таких його вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Деснянського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 20.10.2023 про вчинення правопорушення, передбаченого ст.384 ч.1 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1