СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/7910/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004633 від 16.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва 25.12.2023 року надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно згідно протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «ZTE» з сім-картою НОМЕР_1 , IMEII: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , що поміщено до спецпакету PSP 1373098.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, знаходиться кримінальне провадження № 0004633 від 16.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.12.2023 року о 19 годині 55 хвилин, невстановлена особа, вчинила завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху будинку АДРЕСА_2 .

Першочерговими слідчими (розшуковими) діями та оперативно-розшуковими заходами було встановлено особу, яка 16.12.2023 о 19 годині 55 хвилин здійснила виклик по спецлінії «102» до Головного управління Національної поліції у м. Києві із завідомо неправдивим повідомленням про загрозу безпеці громадян, знищення або пошкодження власності, а саме про замінування житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 , нею виявилася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 .

В подальшому слідчим Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 16.12.2023 проведено невідкладний обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вході якого було вилучено: мобільний телефон марки «ZTE» з сім-картою НОМЕР_1 , IMEIl: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , поміщено до спецпакету PSP 1373098.

У подальшому, вищевказані вилучені предмети та документи постановою, відповідно до ст. 98 КПК України, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки являються матеріальними об?єктами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме були об?єктом кримінально протиправних дій. На підставі викладено просить задовольнити вказане клопотання.

В судове засідання слідчий не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Дослідивши клопотання і додатки до нього, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої було вилучено. Оскілки вилученні речі та предмети мають істотне значення у кримінальному провадження, значення речових доказів, виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої було вилучено. Оскілки вилученні речі та предмети мають істотне значення у кримінальному провадження, значення речових доказів, виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Так, у зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту даного майна, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, відчуження цього майна.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004633 від 16.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно згідно протоколу обшуку від 16.12.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки «ZTE» з сім-картою НОМЕР_1 , IMEII: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , поміщено до спецпакету PSP 1373098 із позбавленням за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження користування майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1