Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0001003 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костопіль Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 та ПАТ «Страхова компанія «УСГ» на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 30 березня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 30 березня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено покарання чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, строк відбування якого рахується з 30 березня 2023 року.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді від 06 листопада 2020 року, на транспортні засоби з поверненням майна законним власникам та вирішено питання щодо речового доказу - оптичного диску з відеозаписом.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 до ПАТ «СК Українська Страхова компанія» та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з ПАТ «СК Українська Страхова компанія» на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування майнової шкоди 135 834,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 10297,35 грн.

Як визнав доведеним суд, 04 листопада 2020 року о 09 год. 06 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем Renault Scenic р.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Городище Рівне Старокостянтинів зі сторони м.Сарни в напрямку м.Рівне зі швидкістю близько 70 км/год, в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, на 143 км + 700 м вказаної автодороги, що в межах Рівненського району Рівненської області, поблизу с. Забороль, не дотримуючись безпечної дистанції з автомобілем Mercedes Benz S 350 р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 , що рухався в попутному напрямку, проявив неуважність до дорожньої обстановки та допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля Mercedes Benz S 350.

Після зіткнення автомобіль Mercedes Benz S 350 р.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в некерованому стані, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем Mercedes Benz ML 250 Bluetec р.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_9 , котрий рухався по вказаній автодорозі зі сторони м.Рівне в напрямку м.Сарни і не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Mercedes Benz S 350 по незалежних від нього технічних причинах.

У результаті ДТП водій автомобіля Mercedes Benz S 350 р.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , пасажири автомобіля Mercedes Benz ML 250 Bluetec д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , та пасажир ОСОБА_10 отримали середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по критерію довготривалості розладу здоров`я, пасажир автомобіля Mercedes Benz S 350 - ОСОБА_14 тяжкі тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

У поданих апеляційних скаргах:

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , покликається на суворість призначеного покарання, яке вважає невідповідним принципам достатності. Доводить, що обвинувачений ОСОБА_6 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому злочині, скоєному ним з необережності, будучи в тверезому стані, визнав повністю, щиро розкаявся і активно сприяв у розкритті злочину, з місця події не зникав, вчиняв активні дії щодо відшкодування потерпілим матеріальної і моральної шкоди, а обтяжуючих покарання обставин ні слідством, ні судом не встановлено.

Просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк в три роки.

Представник ПАТ «Страхова компанія «УСГ» оспорює вирок в частині стягнення майнової шкоди на користь потерпілої ОСОБА_10 , оскільки вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги заперечень страхової компанії, які стосуються неналежного підтвердження відповідними доказами понесених потерпілою витрат на лікування.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, пропущений з поважних причин, вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 30 березня 2023 року в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_10 витрат на лікування в сумі 135834,71 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_10 задовольнити частково і стягнути з страхової компанії на її користь витрати на лікування в сумі 121652,79 грн.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

До початку апеляційного розгляду захисник - адвокат ОСОБА_7 уточнив свої апеляційні вимоги, згідно яких просить вирок в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України з урахуванням обставин, наведених в апеляційній скарзі, покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, без позбавлення права керування транспортними засобами, із застосуванням положень ст. 75 КК України та встановлення максимального іспитового строку, передбаченого законом.

Потерпілі ОСОБА_13 ОСОБА_14 , будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду апеляційних скарг, в судове засідання не з`явилися, подали письмові заяви, згідно яких, враховуючи щире каяття ОСОБА_6 та добровільне відшкодування заподіяної шкоди, не заперечують проти призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_10 належним чином повідомлена про день і час розгляду апеляційних скарг, що не знайшло заперечень з боку її представника адвоката ОСОБА_11 , який представляє її інтереси в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , підтримані обвинуваченим ОСОБА_6 щодо пом`якшення призначеного покарання, доводи прокурора, який частково підтримав доводи сторони захисту і просить призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 286 КК України, та відхилити апеляційну скаргу представника страхової компанії, думку потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які у вирішенні апеляційних скарг покладаються на розгляд колегії суду, представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , який заперечує проти задоволення апеляційної скарги страхової компанії та з врахуванням думки довірительки ОСОБА_10 , якій відшкодована моральна шкода, і яка не настоює на позбавленні волі ОСОБА_6 , просить задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за обставин, вказаних у вироку, підтверджена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні й досліджених судом доказів, яким дана правильна юридична оцінка, що не оспорюється ніким з учасників апеляційного розгляду.

За змістом ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справах про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність, між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом і розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, і ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Судами при обранні покарання повинні враховуватися, як загальні засади призначення покарання, відповідно до положень ст. 65 КК України, так і роз`яснення, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких, судам, з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу ( поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, тощо, належить обговорювати питання про призначення більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву злочину та у складі організованих груп, і менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин, щиро розкаялися у вчиненому та активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Як вбачається з вироку, при обранні покарання суд врахував ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, віднесеного законом до тяжкого злочину, вчиненого з необережності, його наслідки, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілим, щире розкаяння у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілої ОСОБА_10 і призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, зазначивши, що саме таке покарання в даному випадку буде необхідним для виправлення винуватця ДТП.

Між тим, як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, дане кримінальне правопорушення скоїв з необережності, будучи в тверезому стані, з місця події не зникав, з моменту скоєння ДТП вчиняв реальні дії щодо відшкодування потерпілим заподіяної шкоди і обставини, що обтяжують його покарання, у провадженні відсутні, що не знайшло заперечень з боку сторони обвинувачення та інших учасників провадження.

При апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_6 , який раніше не судимий, протягом майже трьох років з часу вчинення кримінального правопорушення інших кримінальних чи адміністративних правопорушень не вчиняв, доказів його неправомірної поведінки жодним з учасників провадження не надано, потерпілі вважають його каяття у вчиненому щирим і приймають вибачення, в тому числі, і потерпіла ОСОБА_10 , про що зазначив її представник адвокат ОСОБА_11 в суді апеляційної інстанції, котрий, з урахуванням позиції ОСОБА_10 , просить змінити вирок і не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_6 волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таке звільнення можливе лише тоді, коли суд дійде висновку про виправлення засудженого без відбування покарання за наявності цілого комплексу обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання, до взяття під варту займався суспільно-корисною працею та волонтерською діяльністю, щиро розкаюється у вчиненому, вчиняв реальні дії щодо відшкодування заподіяної шкоди потерпілим, про що свідчать належні докази, наявні в матеріалах кримінального провадження й надані в розпорядження колегії суддів, беручи до уваги його поведінку після скоєння ДТП, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілих, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України мінімальне покарання, передбачене законом, із звільненням від його відбування з випробуванням максимальним іспитовим строком та покладенням обов`язків, згідно вимог ч.1 ст. 76 КК України

Беручи до уваги той факт, що ОСОБА_6 на момент вчинення ДТП перебував у тверезому стані, ні до моменту скоєння даного кримінального правопорушення, ні після його вчинення до адміністративної відповідальності не притягувався, суд не вбачає підстав для позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 24.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів за документального підтвердження таких витрат закладом охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, цивільна відповідальність транспортного засобу - Renault Scenic р.н.з. НОМЕР_1 за заподіяну шкоду життю, здоров`ю, майну третіх осіб була застрахована в ПАТ СК «Українська страхова група», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-200603617 від 15.07.2020 року, який діяв на момент ДТП.

З апеляційної скарги, поданої ПАТ «Страхова компанія «УСГ», слідує, що страховою компанією визнаються лише витрати на лікування потерпілої ОСОБА_10 в сумі 121652,79 грн, які є належним чином документально підтверджені закладом охорони здоров`я, і за неналежного, на думку апелянта, підтвердження решти витрат ставиться питання про зміну суми страхового відшкодування в сторону зменшення.

На думку колегії суддів, позиція ПАТ «Страхова компанія «УСГ» щодо необхідності зменшення суми витрат на лікування потерпілої ОСОБА_10 не є переконливою, оскільки за висновком судової медичної експертизи потерпіла ОСОБА_10 у результаті ДТП отримала складну черепно-мозкову травму з уламковим переломом нижньої стінки правої орбіти, повною офтальмоплегією правого ока та закритий перелом стегнової кістки, що відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я, перенесла ряд операцій, і всі медичні препарати, необхідні для проведення операцій, та допоміжні препарати і засоби для підтримання і потреб життєдіяльності були придбані за рекомендацією лікарів виключно під час перебування потерпілої ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, що підтверджується наявністю у провадженні чисельних фіскальних чеків, даних про недостовірність чи підробку яких не здобуто.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити. В задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Страхова компанія «УСГ» - відмовити.

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 30 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Визнати ОСОБА_6 винним за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання три роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком в три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без зміни.

ОСОБА_6 з-під варти звільнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2