ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0001087 від 11.04.2023 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше несудимого, із середньою освітою, не працюючого ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 порушуючи порядок, встановлений ст. ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який зберігав з метою збуту у вигляді закладок, у трьох полімерних пакетиках обмотаних чорною ізоляційною стрічкою, із вмістом рослинної речовини зеленого кольору.

10.04.2023, о 18 год 40 хв, в ході проведення працівниками поліції огляду місця події, гр. ОСОБА_3 добровільно видав вказані закладки, а саме три зіп пакетики із вмістом рослинної речовини зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/118-23/4298-НЗПРАП від 27.04.20223 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою 2,724 г (в перерахунку на висушену речовину), обіг якого заборонено відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_3 , діючи повторно, порушуючи порядок, встановлений ст. ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який зберігав з метою збуту у вигляді закладки у зіп пакетику обмотаному чорною ізоляційною стрічкою, із вмістом рослинної речовини зеленого кольору, яка була захована 10.04.2023 під пеньком на відкритій ділянці місцевості, неподалік буд. АДРЕСА_2 , фотознімок місця розташування та координати закладки ОСОБА_3 зберігав у мобільному застосунку «Галерея», який повинен був надіслати невстановленій особі для подальшого збуту в месcенджері «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_7 », за що мав отримати грошову винагороду.

10.04.2023, близько 18 год 45 хв, в ході проведення працівниками поліції огляду місця події було виявлено та вилучено вказану закладку із вмістом рослинної речовини зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/118-23/4299-НЗПРАП від 27.04.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою 0,823 г (в перерахунку на висушену речовину), обіг якого заборонено відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_3 , діючи повторно, порушуючи порядок, встановлений ст. ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який зберігав з метою збуту у вигляді закладки у зіп пакетику обмотаному чорною ізоляційною стрічкою, із вмістом рослинної речовини зеленого кольору, яка була захована 10.04.2023 у верхньому шарі грунту (прикопана) на відкритій ділянці місцевості, неподалік буд. АДРЕСА_2 , фотознімок місця розташування та координати закладки ОСОБА_3 зберігав у мобільному застосунку «Галерея», який повинен був надіслати невстановленій особі для подальшого збуту в месcенджері «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_7 », за що мав отримати грошову винагороду.

10.04.2023, близько 18 год 55 хв, в ході проведення працівниками поліції огляду місця події було виявлено та вилучено вказану закладку із вмістом рослинної речовини зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/118-23/4299-НЗПРАП від 27.04.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою 0,856 г (в перерахунку на висушену речовину), обіг якого заборонено відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_3 , діючи повторно, порушуючи порядок, встановлений ст. ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який зберігав з метою збуту у вигляді закладки у зіп пакетику обмотаному чорною ізоляційною стрічкою, із вмістом рослинної речовини зеленого кольору, яка була захована 10.04.2023 під гіллям, на відкритій ділянці місцевості, неподалік буд. № 78, по вул. Київська, в м. Рівне, на території пагорба «Слави», фотознімок місця розташування та координати закладки ОСОБА_3 зберігав у мобільному застосунку «Галерея», який повинен був надіслати невстановленій особі для подальшого збуту в месcенджері «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_7 », за що мав отримати грошову винагороду.

10.04.2023, близько 19 год 03 хв, в ході проведення працівниками поліції огляду місця події було виявлено та вилучено вказану закладку із вмістом рослинної речовини зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/118-23/4297-НЗПРАП від 27.04.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою 0,907 г (в перерахунку на висушену речовину), обіг якого заборонено відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_3 , діючи повторно, порушуючи порядок, встановлений ст. ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який зберігав з метою збуту у вигляді закладки у зіп пакетику обмотаному чорною ізоляційною стрічкою, із вмістом рослинної речовини зеленого кольору, яка була захована 10.04.2023 за металевими листом, на відкритій ділянці місцевості, позаду буд. АДРЕСА_3 , фотознімок місця розташування та координати закладки ОСОБА_3 зберігав у мобільному застосунку «Галерея», який повинен був надіслати невстановленій особі для подальшого збуту в месcенджері «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_7 », за що мав отримати грошову винагороду.

10.04.2023, близько 19 год 08 хв, в ході проведення працівниками поліції огляду місця події було виявлено та вилучено вказану закладку із вмістом рослинної речовини зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/118-23/4296-НЗПРАП від 27.04.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою 0,856 г (в перерахунку на висушену речовину), обіг якого заборонено відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 307 КК України - як своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, щиро покаявся, кваліфікацію правопорушення не оспорював та підтвердив факти незаконного придбання, зберігання ним з метою збуту наркотичних засобів, зокрема незаконного придбання особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, який зберігав з метою збуту у вигляді закладок, у трьох полімерних пакетиках обмотаних чорною ізоляційною стрічкою, із вмістом рослинної речовини зеленого кольору, які зберігав з метою збуту у вигляді закладок, за адресами в м. Рівне, робивши відповідні фотознімки місця розташування та координати закладок зберігав у своєму мобільному телефоні у застосунку «Галерея», який повинен був надіслати невстановленій особі для подальшого збуту в месcенджері «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_7 », за що мав отримати грошову винагороду. Крім того вказав, що всі закладки він зробив 10.04.2023 приблизно в період із 18.40 год по 19 год в один день. Під час затримання працівниками поліції, він добровільно показав всі закладки, які працівники поліції вилучили. Просить вибачення, більше таких протиправних діянь вчиняти не буде, та просить суд суворо його не карати.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 21.04.2023 накладено арешт на вилучений в ході проведення 10.04.2023 огляду місця події неподалік буд. № 1 по вул. Захисників Маріуполя, в м. Рівне. в ОСОБА_3 , мобільний телефон марки «HUAWEI nova 5T», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 із сім-картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який поміщено до сейф пакету НПУ PSP1232940.

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 від 08.05.2023 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження 3 зіп пакетики з рослинною речовиною - канабіс, вагою 2,724 г (в перерахунку на висушену речовину), які поміщено до сейф-пакету "Україна МВС ЕС" №2723026, 2 зіп пакетики з рослинною речовиною - канабіс, вагою 1,679 г (в перерахунку на висушену речовину), які поміщено до сейф-пакету "України МВС ЕС" №2723027, зіп пакетик з рослинною речовиною - канабіс, вагою 0,907 г (в перерахунку на висушену речовину), які поміщено до сейф-пакету "Україна МВС ЕС" №2723024 та зіп пакетик з рослинною речовиною - канабіс, вагою 0,856 г (в перерахунку на висушену речовину), які поміщено до сейф-пакету "Україна МВС ЕС" №2723025, які передано на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції №418 (1369).

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 від 07.07.2023 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження - мобільний телефон марки "HUAWEI nova 5T", імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 із сім-картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який поміщено до сейф пакету НПУ PSP1232435 та передано на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції №357 (187).

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 22 КПК встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце та містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого він винен.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що вказане правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Що стосується особи обвинуваченого, то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, займається суспільно-корисною працею, на даний час є членом помісної церкви та бере активну участь у житті Християнської Церкви «Асамблея Бога», а саме є служителем, який проповідує Євангеліє, раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

Витрати на залучення експертів становлять 7648 гривень.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як встановлено в ході судового розгляду, обвинувачений щиро покаявся у вчиненому діянні, активно сприяв розслідуванню даного кримінального правопорушення, а саме розповів про обставини вчинення правопорушення та показав працівникам поліції, де знаходяться пакети з наркотичними засобами (закладки), які в подальшому були вилучені, а тому державні та суспільні інтереси не порушені, самостійно припинив свою злочинну діяльність, та враховуючи дані про особу обвинуваченого, який займається суспільно-корисною працею, де характеризується з позитивної сторони, раніше не судимий, є особою молодого віку, обтяжуючих обставин судом не встановлено, тому суд приходить до переконання про призначення обвинуваченому основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

Згідно Постанови Верховного Суду від 18.09.2019 - каяттям є негативно забарвлене почуття, що поєднує в собі співчуття або жаль з приводу свого вчинку і почуття провини за його наслідки.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обвинувачений щиро покаявся та вибачився з приводу вчиненого, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду висловив жаль з приводу вчиненого, і вказав, що в подальшому більш таких протиправних діянь вчиняти не буде.

Водночас при призначенні покарання суд враховує всі інші фактори, що мають місце як у момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, так і після нього. Ці фактори мають стати показником позитивних чи негативних тенденцій виправлення винного, зниження його рівня деліктоздатності й засвідчити своєрідний процес декриміналізації ОСОБА_3 , а саме те, що він займається суспільно-корисливою працею, тобто буде підставою призначення менш суворого покарання, ніж передбачено в законі.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально - вольову діяльність суду. В рамках якої і приймається рішення про можливість застосування такого чи іншого покарання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Суд не є каральним органом, суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини - притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин не встановлено, то суд прийшов до переконання, що обвинуваченому має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Призначаючи вищевказане покарання ОСОБА_3 , суд виходить з принципу справедливості і вважає, що такий менш суворий вид покарання буде достатній для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п"яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 починається з часу проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 7648, 00 (сім тисяч шістсот сорок вісім) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 21.04.2023 на мобільний телефон марки "HUAWEI nova 5T", імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 із сім-картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Речові докази, а саме: 3 зіп пакетики з рослинною речовиною - канабіс, вагою 2,724 г (в перерахунку на висушену речовину), які поміщено до сейф-пакету "Україна МВС ЕС" №2723026, 2 зіп пакетики з рослинною речовиною - канабіс, вагою 1,679 г (в перерахунку на висушену речовину), які поміщено до сейф-пакету "Україна МВС ЕС" №2723027, зіп пакетик з рослинною речовиною - канабіс, вагою 0,907 г (в перерахунку на висушену речовину), які поміщено до сейф-пакету "Україна МВС ЕС" №2723024 та зіп пакетик з рослинною речовиною - канабіс, вагою 0,856 г (в перерахунку на висушену речовину), які поміщено до сейф-пакету "Україна МВС ЕС" №2723025, які передано на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції №418 (1369), після набрання вироком законної сили - знищити; мобільний телефон марки "HUAWEI nova 5T", імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 із сім-картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який передано у кімнату зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції №357 (187), після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1