БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/935/23
Провадження № 1-в/730/9/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни подання начальника Ніжинського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Богданівка Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні дитину 2007 року народження, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2024 року начальник Ніжинського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання щодо ОСОБА_5 .

Вказане подання мотивоване тим, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Згідно ст. 76 КК України на нього було покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».

23.10.2023 року даний вирок суду набрав законної сили та в той же день був направлений на виконання до Ніжинського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області.

23.10.2023 року вирок був отриманий для виконання Ніжинським районним сектором № 4.

З обов`язками ОСОБА_5 був ознайомлений під підпис 30.10.2023 року. Цього ж дня, 30.10.2023 року, було уточнено анкетні дані ОСОБА_5 , із засудженим було проведено ознайомчу бесіду, в ході якої йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, його права та обов`язки відповідно до вироку суду, КВК України та Закону України «Про пробацію», а також попереджено про те, що у разі систематичного вчинення правопорушень, що потягнуть за собою адміністративні стягнення, невиконання обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, що свідчитиме про небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації направить до суду клопотання (подання) для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

05.12.2023 року засудженому було роз`яснено мету пробаційної програми «Попередження вживання психоактивних речовин», завдання та функції пробаційної програми, знання та навички, які він отримає після проходження пробаційної програми. Також було складено графік реалізації пробаційної програми та надано копію графіка засудженому. 13 занять пробаційної програми, відповідно до графіку, мають проводитись з 08.12.2023р. до 01.03.2024р. з 9-00 до 10-00 год. щоп`ятниці.

Разом з тим, ОСОБА_5 протягом іспитового строку вчинив адміністративні правопорушення та був притягнутий до адміністративної відповідальності:

- 20.09.2023р. за ч. 2 ст. 178, ч.ч. 2, 5 ст. 175-1 КУпАП з застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП 170 грн. штрафу;

- 16.12.2023р. за ч. 2 ст. 175-1 КУпАП 170 грн. штрафу;

- 16.12.2023р. за ч. 1 ст. 127 КУпАП 255 грн. штрафу.

У зв`язку з цим 19.01.2024р. до засудженого було застосовано застереження у вигляді письмового попередження та проведено індивідуальну бесіду, під час якої повторно роз`яснено йому порядок та умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, його права та обов`язки як засудженої особи, попереджено про наслідки вчинення адміністративних правопорушень та невиконання покладених на нього обов`язків.

Крім того, з метою попередження вчинення засудженим адміністративних правопорушень в майбутньому з ним було проведено соціально-виховну бесіду щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

26.01.2024 року після застосування до нього застереження у вигляді письмового попередження ОСОБА_5 не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації для взяття участі у заходах, передбачених пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин», а саме: на заняття № 8 «Навички контролю над провокуючими ситуаціями», чим порушив покладений на нього судом обов`язок.

02.02.2024 року ОСОБА_5 надав пояснення, у якому зазначив, що 26.01.2024 року він не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації для взяття участі у заходах, передбачених пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин» в зв`язку з тим, що він був на роботі в іншому районі Чернігівської області, а саме: Новгород-Сіверському районі, смт. Понорниця, куди він поїхав о 6 год. ранку та планував повернутись до 10 години ранку, але не встиг. Повернувся за місцем проживання біля 3-ї години дня, але до уповноваженого органу з питань пробації вже не пішов.

Оскільки жодного документального підтвердження про виникнення обставин, що фактично позбавили його можливості прибути до уповноваженого органу з питань пробації для взяття участі у заходах, передбачених пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин», ОСОБА_5 не надав, до нього було повторно застосовано застереження у виді письмового попередження, було повторно проведено індивідуальну бесіду, роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, його права та обов`язки як засудженої особи.

Тобто, після застосування до засудженого застереження у виді письмового попередження він не виконав покладений на нього судом обов`язок, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Таким чином, засуджений після проведених з ним профілактичних бесід та інших профілактичних заходів, винесення йому письмового попередження продовжує порушувати встановлений порядок та умови звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи вищевикладене, просить подання задовольнити.

Представник Ніжинського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області в судовому засіданні внесене подання підтримав і просив його задовольнити з вищевказаних підстав.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подання, зазначив, що пояснення засудженого щодо неявки є непереконливими.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання. Зазначив, що у поданні викладено не все правильно. Так, він дійсно притягувався до адміністративної відповідальності за те, що вийшов на дорогу, однак категорично заперечив щодо паління в громадських місцях, появу в громадських місцях в п`яному вигляді.

Щодо вказаних постанов, що взагалі не розуміє, звідки взялися такі постанови, він нічого не порушував, пред`явлені йому судом для огляду постанови йому не відомі, з ними він не ознайомлювався, підпис, що стоїть наче від його імені, точно йому не належить, він на цьому наполягає.

Не з`явився до органу пробації, оскільки напередодні він був на роботі в іншому районі Чернігівської області та не встиг вчасно повернутись додому. Розуміє, що порушив покладені на нього судом обов`язки. Розуміє, що вказані ним причини неявки не є поважними, оскільки підтвердити поважність він не може. Просить відмовити у поданні, зазначив, що зробив для себе висновки та більше такого не повторить. Обіцяє більше не порушувати встановлені судом обов`язки, дати шанс на нормальне життя.

Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали особової справи, суд дійшов такого висновку.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, який складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, ч. 1 ст. 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

При цьому, виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Так, ст. 166 КВК України в її системному зв`язку із положеннями ст. 78 КК України регламентовано, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про пробацію» суб`єкти пробації зобов`язані: виконувати встановлені законом та покладені на них рішенням суду обов`язки; не вчиняти правопорушень; виконувати законні вимоги персоналу органу пробації; надавати достовірну інформацію персоналу органу пробації.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Статтею 138 КПК України передбачено, що поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Так, причини неявки, засуджений пояснив передумовами, регламентованими п. 8 ч. 1 ст. 138 КПК. Критично оцінює свою поведінку.

На думку суду, вказана єдина неявка засудженого на пробаційну програму не може розглядатися, сама по собі, як формулювання того, що засуджений не виконує обов`язки, встановлені судом.

Така неявка може розглядатися як випадковість, однак не як невиконання обов`язків.

Тим більше, що у дні реєстрації засуджений з`являвся до органу пробації вчасно, пропусків не мав.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_5 пояснив свою неявку зайнятістю на роботі, що, на думку суду, є поважної причиною, оскільки в розрізі уведення в країні воєнного стану обумовленого збройною агресією російської федерації проти України, розпочатої 20 лютого 2014 року, у наслідок чого частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими, та яка (збройна агресія), починаючи з 24 лютого 2022 року, набула повномасштабного характеру (див. п. 5.1 Рішення КС України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 у справі № 3-192/2020 (465/20), відповідно, і в т.ч. фінансова ситуація, в якій знаходяться громадяни України, є складною з наведеного періоду.

Що стосується притягнення до адміністративної відповідальності, то, на думку суду, вказані порушення не є суттєвими, хоча це зовсім не означає того, що засуджений може й у подальшому вчинювати аналогічні правопорушення, що залишиться з боку держави непоміченим та без надання відповідної оцінки. Тим більше, суд бере до уваги те, що засуджений два з трьох порушень заперечує та вважає, що постанови винесені незаконно.

Метою кримінально-виконавчого законодавства України, визначеної в ст. 1 КВК України, є захист інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України, окрім іншого, є визначення порядку застосування до засуджених заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; участі громадськості в цьому процесі.

Судом враховується, що у засудженого була лише одна неявка для взяття участі у заходах, передбачених пробаційною програмою, однак на інші виклики він з`являвся до районного сектору з питань пробації та надав пояснення з приводу неявки.

ОСОБА_5 , хоча формально й порушив покладені на нього обов`язки, оскільки не з`явився до органу з питань пробації для взяття участі у заходах, передбачених пробаційною програмою, без поважних причин, однак розкаявся у вчиненому, зробив для себе висновки, зазначив, що 26.01.2024 року він не встиг повернутися з роботи в іншому районі Чернігівської області.

До кримінальної відповідальності ОСОБА_5 не притягувався.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, судам роз`яснено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що викладені у поданні висновки про необхідність скасування іспитового строку засудженому є необґрунтованими, оскільки останній з`являється для періодичної реєстрації до органу пробації, декілька разів притягувався до адміністративної відповідальності за несуттєві порушення, не притягувався до кримінальної відповідальності, що жодним чином не свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, наявність лише самого факту невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, а саме лише неявки в уповноважений орган з питань пробації, не дає суду достатньо підстав вважати дані такими, що мають систематичний характер, отже висновки органу пробації не узгоджуються з такими завданнями кримінально-виконавчого законодавства, як виправлення засуджених, профілактика їх асоціальної поведінки, допомога особам звільненим від покарання (ч. 2 ст. 1 КВК).

Отже, суд не знаходить доказів злісного ухилення засудженого від виконання обов`язків, покладених вироком суду, і вважає, що в задоволенні подання органу пробації слід відмовити.

На думку суду, скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбуття призначеного судом покарання за викладених обставин не буде сприяти досягненню основної мети покарання - виправленню засудженого.

У даному конкретному випадку, суд вважає за можливе дати засудженому черговий шанс на виправлення та роз`яснити, що подальша така поведінка може стати підставою для скасування звільнення з випробуванням.

Суд вчергове роз`яснює засудженому, що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки судом та попереджає, що невиконання обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, буде свідчити про небажання стати на шлях виправлення, що в кінцевому рахунку може стати підставою для скасування звільнення з випробуванням та направлення останнього для відбування покарання призначеного судом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст.ст. 34, 166 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні подання начальника Ніжинського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання щодо ОСОБА_5 відмовити.

Матеріали контрольної (особової) справи повернути до Ніжинського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1