Провадження № 1-кс/760/6312/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0001435 від 01.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт, що накладений ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 липня 2022 року у справі №760/8853/22 на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0001435 від 01.07.2022 року.

В обґрунтування клопотання адвокат зазначає, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22.07.2022 року у справі №760/8853/22 частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна та накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною на вчинення будь-яких реєстраційних дій. Зазначена квартира належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.05.2021 року. Підставою для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , зазначено, що квартира визнана речовим доказом та з метою попередження можливого неправомірного подальшого відчуження об`єкту нерухомості для особистого збагачення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Незважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001435 триває з 01 липня 2022 року, доказів про причетність до злочину ОСОБА_3 не має, як і не має доказів про намагання особи, якій належить дана квартира, здійснити неправомірне відчуження об`єкта нерухомості, більш того про підозру у вчиненні злочину не повідомлено жодній зі сторін кримінального провадження.

Прокурор, ініціюючи клопотання, та слідчий суддя, приймаючи доводи клопотання про арешт майна, безпідставно вдалися до підміни поняття предмету кримінального правопорушення чи речового доказу, якими у даному випадку є грошові кошти, а нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Вважає, що квартира не є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, не зберегла на собі його слідів, не містить інших відомостей які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також не є об`єктом кримінально протиправних дій чи річчю, набутою кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, арешт на майно було накладено безпідставно та необґрунтовано, а тому потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Представник власника майна просила розглянути клопотання про скасування арешту майна за її відсутності.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, в якому просив відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з продовженням існування ризиків незаконного подальшого відчуження вказаного майна у разі скасування арешту. Зазначив, що досудове розслідування триває, слідчому надані відповідні письмові вказівки щодо необхідності проведення слідчих дій. Просив розглядати клопотання про скасування арешту майна без його участі.

На підставі ст.174 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд клопотання у відсутності представника власника майна та прокурора.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001435 від 01.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Процесуальне керівництво в якому здійснюється Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22.07.2022 року у справі №760/8853/22 частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна, та накладено арешт, зокрема, на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною на вчинення будь - яких реєстраційних дій.

Представник власника майна ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вважає, що арешт накладено необґрунтовано та у його застосуванні відпала потреба.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва заперечував проти скасування арешту на майно.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.2 ст.174 КПК України).

Також, вирішуючи питання про скасування арешту майна, слідчий суддя зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольняючи клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, слідчий суддя вважав, що стороною обвинувачення було доведено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України. Тому, слідчий суддя вбачав наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як зазначив прокурор, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001435 наразі триває, слідчому надані відповідні письмові вказівки щодо необхідності проведення слідчих дій, ризики незаконного подальшого відчуження квартири продовжують існувати.

При цьому доводи клопотання про скасування арешту майна не містять належного обґрунтування та доказів того, що арешт накладений необґрунтовано або що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність, а обставини, на які посилається представник власника майна, підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування.

Наведене свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_3 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження. Разом з тим слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, слідчий суддя вважає, що арешт на вказане вище майно був накладений обґрунтовано, а тому не призвів до надмірного обмеження прав власника, а також в повній мірі відповідав принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини, відповідно до практики ЄСПЛ.

Враховуючи викладене, а також те, що необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись статтями 131-132, 170, 171, 173, 174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0001435 від 01.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1