Справа № 947/9419/22
Провадження № 1-кп/947/502/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023 року

Колегія судді Київського районного суду м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі с/з ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000477 від 25.03.2022 року у відношенні: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000477 від 25.03.2022 року у відношенні: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 з підстав викладених у письмовому клопотанні, що долучено до матеріалів провадження.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти вищезазначеного клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, Суд приходить до наступного.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

До таких ризиків частина перша статті 177 КПК України відносить можливість обвинуваченого:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (частина перша статті 183 КПК України).

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На думку Суду, ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків доведені стороною обвинувачення під час судового провадження.

Суд вважає, що такі ризики є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

Зокрема, ризик переховування від суду залишається реальним з огляду на тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.

Так, ОСОБА_6 згідно ст.12 КК України обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, за кваліфікуючими ознаками умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 16-118 цього Кодексу.

Окрім цього, суд вважає доведеним існування ризику незаконного впливу ОСОБА_6 на потерпілого та свідків, інших учасників провадження.

Показання потерпілого та свідків отримуються судом усно шляхом допиту особи безпосередньо в судовому засіданні. А отже, за відсутності дієвого запобіжного заходу такий ризик є реальним.

Станом на теперішній час, обвинувачений також може чинити вплив на потерпілого та свідків з метою переконати їх змінити їхні викриваючі показання.

Одночасно із встановленням обставин, що зумовлюють існування зазначених ризиків, чинне законодавство зобов`язує суд перевірити також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до особи.

Частина перша статті 176 КПК України встановлює такі альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт. Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Висока імовірність переховування обвинуваченого від суду, а також його впливу на учасників провадження не дозволяє суду зробити висновок про можливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, Суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

При постановлені ухвали, колегія суддів також бере до уваги ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Крім того, в цьому конкретному випадку, взявши до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, характер інкримінованого кримінального правопорушення, яке має умисний умисел, направлений на позбавлення життя іншої особи, Суд вважає, що суспільний інтерес перебування обвинуваченого під вартою, переважає над його особистим інтересом.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Крім того, в судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про скасування арешту на майно в порядку ст.174 КПК України, у якому просила суд скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2022 року (Справа № 947/7385/22, Провадження № 1-кс/947/3056/22) на зв`язку ключів (2 ключа) від квартири АДРЕСА_1 , котра належить ОСОБА_8 , яку поміщено до паперового конверту, із скасуванням заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Прокурор залишив вказане клопотання на розсуд суду.

З матеріалів провадження вбачається, що 25.03.2022 року слідчим СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області було затримано особу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку статті 208 КПК України про що було складено відповідний протокол.

В ході затримання ОСОБА_6 було проведено особистий обшук, в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «ZTE» в корпусі чорного кольору, який поміщено до паперового конверту та зв`язку ключів (2 ключа), яку поміщено до паперового конверту.

25.03.2022 року слідчим СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області винесено постанову про визнання речовими доказами майна, що 25.03.2022 було вилучено в ході проведення особистого обшуку особи ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2022 року (Справа № 947/7385/22, Провадження № 1-кс/947/3056/22) задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на зв`язку ключів (2 ключа) від квартири АДРЕСА_1 , котра належить ОСОБА_8 , яку поміщено до паперового конверту, із забороною відчуження та розпорядження зазначеним майном.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

За таких обставин, Суд приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту на майно підлягає задоволенню, оскільки захисником доведено те, що у подальшому відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 110, 131, 132, 177, 183, 314, 315, 369-372, 392- 395 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16.02.2024 року, без визначення розміру застави, утримуючи останнього в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити строк дії ухвали суду до 16.02.2024 року.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали суду скерувати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», для виконання.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3

ОСОБА_1