Справа № 456/5051/23
Провадження № 1-кс/456/976/2023
УХВАЛА

про арешт майна

04 жовтня 2023 року місто Стрий Львівської області

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

в межах здійснення судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 01.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, 89, клопотання прокурора Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Прокурор Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 02.10.2023 року в строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, скориставшись канцелярією, звернувся до слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області з клопотанням, котре зареєстроване в діловодстві за вх. № 16686, в якому просить накласти арешт на майно, котре було вилучене під час огляду місця події 30.09.2023 року, а саме на посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання вмотивоване тим, що 30.09.2023 року в Стрийське РУП ГУ НП у Львівській області надійшов рапорт поліцейського ВРПП Стрийського РУП сержанта поліції А. Сташківа про те, що 30.09.2023 року під час несення служби в с. Стриганці Стрийського району Львівської області, в ході патрулювання близько 14:44 год., ним було зупинено трактор колісний марки John Deere, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням тракториста машиніста ОСОБА_4 , який надав до перевірки посвідчення тракториста-машиніста, з ознаками підроблення. В ході проведення огляду місця події 30.09.2023 року було вилучено посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_4 , котре поміщено в пакет експертної служби Національна поліція України PSP 1510541.

В силу положень ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Натомість прокурор Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 , будучи повідомленим про місце, дату та час судового засідання згідно ст. 135 КПК України, у таке не з`явився. Разом з тим, названий прокурор під час подання цього клопотання про арешт майна одночасно заявив клопотання про розгляд такого без його участі. Беручи до уваги положення статей 22, 26 КПК України у частині того, що сторони (учасники) кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя вважає за можливе вказану вище заяву прокурора задовольнити, а розгляд поданого ним клопотання про арешт майна проводити за його відсутності.

У зв`язку із неявкою прокурора Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання під час розгляду даного клопотання про арешт майна за допомогою програмно-апаратного комплексу «АКОРД», не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна третьої особи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

В силу положень пункту 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Приписами ст. 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України визначається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати такі аспекти як: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані чинним КПК України. Зокрема, подання клопотання про арешт майна має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, слідчий суддя враховує, що за правилами частин 1, 2 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Речовими доказами, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слідчим суддею встановлено те, що 02.10.2023 року дізнавачем СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено постанову про визнання вищевказаних речей речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 01.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Таким чином клопотання про арешт майна подано у відповідності до статті 170 КПК України, оскільки майно, на котре прокурор Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 , просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначеним ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом. У свою чергу, клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а зазначене у ньому майно відноситься до видів, передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

За таких обставин слідчий суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна, вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти, з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Керуючись статтями 64-2, 100, 107, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 30.09.2023 року під час огляду місця події у с. Стриганці Стрийського району Львівської області, з метою збереження як речового доказу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 01.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме на посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали слідчого судді скерувати Стрийській окружній прокуратурі.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошувався повний текст ухвали слідчого судді про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_6