Справа № 346/4142/17
Провадження № 1-кп/346/31/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду кримінальну справу, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгородне, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, на утриманні має трьох малолітніх дітей, депутатом не являється, судимого 15 березня 2017 року Коломийським міськрайонним судом за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.389, ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, будучи засудженим до покарання у виді громадських робіт; вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, в умовах воєнного стану.

Кримінальні правопроушення вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 будучи засудженим 15 березня 2017 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, умисно не виконує визначене судом покарання у виді громадських робіт, ухиляється від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. Вирок суду вступив в законну силу з 15.04.2017р.

Відповідно до п. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Так, з 03.05.2017р. обвинувачений ОСОБА_6 перебував на обліку в Коломийському міськрайонному відділі з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

03.05.2017р. та 12.05.2017р. Коломийським міськрайонним відділом з питань пробації обвинуваченому ОСОБА_6 направлялись виклики, щоб прибути до органу пробації для роз`яснення порядку та умов відбування покарання, та направлення для відбування громадських робіт.

Однак, обвинувачений на виклики до Коломийського міськрайонного відділу з питань пробації не з`являвся без поважних причин, під час неодноразового відвідування за місцем проживання був відсутній. В ході проведених заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що останній 27.05.2017 самовільно, умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, виїхав за межі України в Республіку Польща, звідки повернувся в Україну 11.08.2017р.

Після повернення в Україну, з метою ухилення від відбуття покарання у виді громадських робіт, обвинувачений продовжував ігнорувати виклики Коломийського міськрайонного відділу з питань пробації, які йому надсилались для роз`яснення порядку та умов відбування покарання та направлення його для відбування громадських робіт, чим довів своє небажання стати на шлях виправлення.

Станом на 01.09.2017р., із призначених згідно вироку Коломийського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 15.03.2017 - 80 годин громадських робіт, обвинувачений ОСОБА_5 не відпрацював жодної години громадських робіт.

21 вересня 2023 року обвинувачений ОСОБА_5 знятий з обліку в Коломийському районному відділі філії Центру пробації в Івано-Франківській області, в зв язку з відбуттям встановленого строку громадських робіт.

Крім того, будучи 15.03.2017 р. засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, яких в повному обсязі не відбув, в період непогашеної судимості обвинувачений ОСОБА_5 вчинив, повторно, новий злочин проти власності за наступних обставин.

28.01.2022 р. близько 12.10 год. обвинувачений ОСОБА_5 перебував в приміщенні аптеки «Мед-Сервіс», в м. Коломия по вул. І. Вільде 2, де побачив залишений без нагляду на полиці поруч із касою мобільний телефон потерпілої ОСОБА_7 , та в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Після чого обвинувачений ОСОБА_5 умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав з полиці поруч каси бувший у вжитку мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A41 SM-A415F», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , білого кольору вартістю 3 917 (три тисячі дев?ятсот сімнадцять) грн., який знаходився в шкіряному чохлі вартістю 150 (сто п?ятдесять) грн.

Після вчинення крадіжки обвинувачений ОСОБА_5 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 4067 (чотири тисячі шістдесять сім) гривень.

Крім того, 09.08.2023 близько 14:00 год. обвинувачений ОСОБА_5 в період дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та продовженого на 90 діб відповідно до Указу Президента України № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02.05.2023, умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу потрапив у під`їзд №3 будинку АДРЕСА_2 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «Corso» біло-рожевого кольору належний потерпілій ОСОБА_8 , який знаходився біля сходової клітки на першому поверсі вищевказаного будинку.

Після чого обвинувачений ОСОБА_5 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.389, ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальних актах, визнав повністю та пояснив, що дійсно засуджений 15 березня 2017 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, з 03.05.2017 р. перебував на обліку в Коломийському міськрайонному відділі з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, однак не виконував визначене судом покарання у виді громадських робіт, умисно ухилявся від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, на неодноразові виклики до Коломийського міськрайонного відділу з питань пробації не з`являвся. 27.05.2017 самовільно, умисно з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, виїхав за межі України в Республіку Польща, звідки повернувся в Україну 11.08.2017. Після повернення в Україну, умисно ухилявся від відбуття покарання у виді громадських робіт, ігнорував виклики Коломийського міськрайонного відділу з питань пробації.

Зазначив, що 21 вересня 2023 року знятий з обліку в Коломийському районного відділі філії Центру пробації в Івано-Франківській області в зв язку з відбуттям встановленого строку громадських робіт.

Крім того, пояснив, що 28.01.2022 р. близько 12.10 год. він, обвинувачений ОСОБА_5 , перебував в приміщенні аптеки «Мед-Сервіс», в м. Коломия по вул. І. Вільде 2, де побачив залишений без нагляду на полиці поруч із касою мобільний телефон та в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. Після чого він, обвинувачений, умисно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав з полиці поруч каси бувший у вжитку мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A41 SM-A415F» білого кольору, який знаходився в шкіряному чохлі, належного потерпілій ОСОБА_7 , а після вчинення крадіжки місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викрадений мобільний телефон продав на запчастини за 500 грн., а виручені від продажу кошти витратив на власні потреби.

Крім того, 09.08.2023 близько 14:00 год. він, обвинувачений ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу потрапив у під`їзд №3 будинку АДРЕСА_2 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав велосипед марки «Corso» біло-рожевого кольору належний потерпілій ОСОБА_8 , який знаходився біля сходової клітки на першому поверсі згаданого будинку. Після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд- продав велосипед за 560 грн., а виручені від продажукошти витратив на власні потреби. У вчиненому щиро розкаявся, шкодує про вчинене та запевнив суд, що подібного більше не повторить. При призначенні покарання просить не позбавляти його волі так як є інвалідом третьої групи, на утриманні має трьох малолітніх дітей.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася судом про день, час та місце судового розгляду. Подала до суду письмову заяву в якій просила завершити розгляд справи у її відсутності, щодо призначеня покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася судом про день, час та місце судового розгляду. Подала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 , немає, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.389, ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальних актах, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При встановлених обставинах, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 : - за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт; - за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно; - за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65-67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений характеризується задовільно за місцем проживання, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства, довічно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнаються щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до частини першої ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням положень ч.2 ст. 50, ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчинення нових злочинів, з урахуванням вищенаведених обставин, які враховуються при призначенні покарання, що наведені пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин, поведінка обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, його ставлення до вчиненого, думка потерпілих щодо міри покарання обвинуваченому, які на суворому покаранні не настоюють, врахування всіх даних про його особу в т.ч. що на утриманні має трьох малолітніх дітей, є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства, довічно, дають підстави призначити обвинуваченому покарання у межах санкцій ч.2 ст.389, ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі із звільненням на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.08.2023 р. обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 58 днів, з визначенням розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень.

Відповідно до квитанції № 23 від 25.08.2023, платником ОСОБА_12 сплачено на розрахунковий рахунок ДКСУ м.Київ, заставу згідно ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 346/4481/23, у розмірі 53 680 гривень.

З 09.08.2023 року по 28.08.2023 року обвинувачений ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.08.2023 р. про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до внесення застави, утримувався в ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)", тому, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, цей строк необхідно зарахувати в строк відбування ним покарання за цим вироком.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії запобіжного заходу.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 року № 15 (далі-Порядок) встановлений порядок повернення застави, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України.

Відповідно до п. 8 Порядку застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи: заяву особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчену судом копію ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копію платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Враховуючи, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави останнім не порушувався, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню з встановленими обов`язками до набрання даним вироком законної сили, а внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 .

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.389, ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.389 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

-за ч.2 ст.185 КК України - у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;

-за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у у виді позбавлення волі на строк 5 (п ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 09.08.2023 року по 28.08.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у виді застави з покладеними обов`язками залишити без змін до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками, скасувати.

Заставу, визначену ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.08.2023 р. у розмірі 53 680 гривень, внесену 25.08.2023 р. заставодавцем ОСОБА_12 за обвинуваченого ОСОБА_5 на спеціальний рахунок ТУ ДСА в Івано-Франківській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м.Київ (квитанція № 23 від 25.08.2023 р.) - повернути заставодавцю ОСОБА_12 , відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1 351 грн. (одну тисячу триста п ятдесят одну) гривню 36 копійок витрат за проведення судових товарознавчих експертиз.

Речові докази: оптичний диск з відеозаписами з камери відео спостереження в приміщенні аптеки "Мед-Сервіс" в м.Коломия, вул.І.Вільде,2, компакт диск «ALERUS DVD+R 4,7Gb/120 min» із матеріалами відеозапису із камери відео спостереження у приміщенні ломбарду Єв.Ро.Фінанс Коломия, пл. Привокзальна, 12 Г, компакт диск «ALERUS DVD+R 4,7Gb/120 min» із матеріалами відеозапису із камери відео спостереження на перехрестку вулиць Бандери - Січових Стрільців - пл. Привокзальна у м. Коломия, залишити в матеріалах кримінального провадження; дитячий велосипед марки «Corso» біло - рожевого кольору, повернути власнику потерпілій ОСОБА_8 .

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1