Справа № 458/172/21
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

03.10.2023 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисники обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6

при розгляді у відкритому судовому засіданні обвинувального акта в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000663 від 26.08.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Бориня Турківського району Львівської області, який до взяття під варту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, раніше несудимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

встановив:

У провадженні Турківського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів без визначення застави.

Клопотання прокурор обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, внаслідок порушення обвинуваченим правил дорожнього руху настала смерть двох потерпілих, що на думку прокурора підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами в кримінальному провадженні. Обставини та заявлені ризики, які передували застосуванню та неодноразовому продовженю обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, та ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Такі ризики прокурор пов`язує з тим, що обвинуваченому ОСОБА_4 загрожує безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, що може спонукати його до втечі, переховування та уникнення кримінальної відповідальності. Щодо свідків, то в судовому засіданні всі свідки не допитані ще судом, а саме, свідок ОСОБА_7 , а тому існує ризик, і такий не зменшився зі сплином часу, що обвинувачений може чинити вплив на свідка. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашній арешт, не зможе забезпечити уникнення цих ризиків та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим, стан здоров`я, вік обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі. Просив клопотання задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора, просив змінити йому запобіжний захід.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заперечили проти клопотання прокурора. Сторона захисту вказує, що тривалий час клопотання прокурора не змінюється, ні його підстави, ні ризики, зокрема, нових ризиків, зі сплином часу, прокурор не навів, свідків суд допитав, а ризик переховування не може бути реалізований, оскільки обвинувачений здав свої паспорти в межах попередньо обраного запобіжного заходу. Обгрунтована підозра прокурором не доведена, натомість, обставини, встановлені досудовим розслідуванням, спростовані, висновками експертів, зокрема, щодо місця наїзду на пішохода, стану алкогольного сп`яніння обвинуваченого. Вказали на тривалість тримання обвинуваченого під вартою та просили змінити запобіжний захід на більш м`який.

Потерпілі, представник потерпілого в судове засідання не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу.

Заслухавши сторін кримінального провадження, вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд дійшов такого висновку.

У відповідності до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення (ч. 3 ст. 331 КПК України).

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 ст. 331 КПК України).

Так, порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, а саме, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують тримання особи під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Згідно з обвинувальним актом в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.

До обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строк якого неодноразово продовжувався судом, останній раз 07.08.2023 строк тримання під вартою обвинуваченому продовжено на строк 60 днів, тобто до 05.10.2023 включно, про що постановлено ухвалу суду.

Питання обґрунтованості підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України вже було предметом розгляду судом під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому і така є обґрунтованою у розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, так як надані прокурором докази вказують на наявність певної вірогідності причетності обвинуваченого до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту про те, що досліджені в судовому засіданні докази, зокрема висновки експертів, спростовують версію сторони обвинувачення, що ряд доказів є недопустимими, суд на даній стадії судового провадження (дослідження доказів) вважає неспроможними, адже оцінку доказам дає виключно суд, що відбувається в нарадчій кімнаті і ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 199 КПК України прокурор довів обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, продовжують існувати та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, на даний час не зменшився і продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може вчинити спробу переховуватись від суду.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ у справі «Панченко проти росії», § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Отже, суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною є однією з вагомих обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування. При цьому, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно зі санкцією ч. 3 ст. 286 КК України покарання за такий злочин, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавлення права керування транспортними засобами на строк до трьох років.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , наявність обґрунтованої підозри та пов`язане з цим очікування обвинуваченим можливого суворого покарання, в разі визнання його винуватим, суд визнає спроможними та раеальним, заявлений прокурором ризик переховування обвинуваченого від суду.

Водночас, при оцінюванні ризику переховування, суворість можливого покарання, суд розглядає в сукупності з іншими релевантними факторами, зокрема, відомостями про особистість обвинуваченого, які дають можливість скласти уявлення наскільки вагомою є вірогідність його недобросовісної поведінки, яка може знайти прояв у переховуванні від суду.

Так, в світлі цього, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 до обрання йому запобіжного заходу у вигляді під вартою тривалий час проживав за межами України, має закордонний паспорт, не був офіційно працевлаштований за місцем проживання в Україні, члени його сім`ї перебувають тривалий час за межами України, неповнолітніх дітей, інших осіб, які б перебували на його утриманні не встановлено.

Такі обставини у своїй сукупності вказують на відсутність в обвинуваченого стійких сімейних та інших зв`язків, які пов`язані з місцем праці, майновим становищем, зокрема, в Україні, що суд розцінює як вагомі фактори при оцінці ризику переховування від суду.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він немав і немає наміру ухилитись від суду, суд вважає недостатніми для тверджень про відсутність ризику переховування обвинуваченого, оскільки особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому.

Також, не зменшився і продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може чинити спроби впливати на свідка.

У цьому кримінальному провадженні, не було проведено допит свідка ОСОБА_7 , а тому існує вірогідність можливого впливу на нього з боку обвинуваченого.

Суд зазначає, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Наведені прокурором обставини на обгрунтування ризиків, є достатніми для переконання в тому, що обвинувачений має об`єктивну можливість реалізації встановлених ризиків, у випадку, зокрема, зміни запобіжного заходу і, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам.

Суд також зазначає, що при вирішенні питання доцільності продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно враховувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, можуть переважати принцип поваги до особистої свободи.

Суд не залишає поза увагою наявність суспільного інтересу, адже додатковим обов`язковим об`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, є життя і здоров`я особи, ознакою об`єктивної сторони є суспільно-небезпечні наслідки, а ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, внаслідок якого загинуло двоє осіб.

Відповідно до ст. 178 КПК України під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою суд також враховує вік обвинуваченого, задовільний стан його здоров`я, те що він одружений, позитивні характеристики, раніше не судимий, до взяття під варту не був працевлаштований, тривалий час перебував за межами України. Відомості про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність в нього утриманців відсутні.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, про що просила сторона захисту, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, не гарантує запобіганню встановленим ризикам і не забезпечить визначеної ст. 177 КПК України мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи те, що прокурор довів обставини, які свідчать, що ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою не зменшились і продовжують існувати, наявність таких обставин виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, тому суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів і не знаходить підстав для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Підстав для визначення розміру застави не має, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людей.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 199, 331 КПК України,

ухвалив:

Задоволити клопотання прокурора.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю смт. Бориня Турківського району Львівської області, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 01.12.2023 включно.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити (направити) обвинуваченому, прокурору, а також скерувати начальнику ДУ "Львівська установа виконання покарань (№19)".

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала постановлена 03.10.2023.

Суддя ОСОБА_1