У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

05 лютого 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубринка Житомирської області, громадянина України, одруженого, військовослужбовця призваного під час мобілізації, який знаходиться у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0005711, яке внесене до ЄРДР 11 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просила: продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 11 березня 2024 року, без визначення розміру застави.

Для обґрунтування поданого клопотання, слідчий ОСОБА_6 зазначала, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

До підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 08 лютого 2024 року.

До вказаної дати завершити досудове розслідування неможливо, оскільки необхідно отримати висновок молекулярно-генетичної експертизи, провести слідчі (розшукові) дії, після його отримання, провести слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_8 та провести судово-медичну експертизу, з урахуванням результатів експертизи, скласти та повідомити про зміну раніше повідомленої підозри.

У зв`язку з цим, строк досудового розслідування продовжений до 11 березня 2024 року.

Зараз існують ризики, які передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, якщо не застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід, він може вчиняти спроби (1) втечі та переховування від органу досудового розслідування або суду, (2) впливати на свідків, потерпілих, а також (3) вчинення іншого кримінального правопорушення.

Про те, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчиняти спроби втечі та переховування від суду свідчить сукупність даних, які відомі про його особу, тяжкість покарання та усвідомлення підозрюваним ОСОБА_4 можливості засудження його до тривалого строку позбавлення волі.

На її думку, підозрюваний ОСОБА_4 може умовлянням, підкупом чи погрозами впливати на свідків, потерпілих, незаконно впливати на них, з метою зміни ними показів.

Про те, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить те, що останній проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, обов`язки військової служби, яких повинен неухильно дотримуватися, вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо протиправної поведінки.

Вважала, що жоден запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним нею ризикам, про це свідчать тяжкість можливого покарання, неможливість забезпечити іншими запобіжними заходами дотримання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Зокрема, особисте зобов`язання, з огляду на тяжкість покарання, не здатне запобігти установленим ризикам.

Домашній арешт не може бути застосованим, оскільки він не зможе забезпечити дієвість кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 , з огляду на наявність високого ступеню ризиків переховування та впливу свідків.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, вважала, що заставу до підозрюваного ОСОБА_4 застосовувати не слід, оскільки той підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав доводи наведені у клопотанні слідчого ОСОБА_6 .

Підозрюваний ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 проти поданого клопотання не заперечували.

Згідно з ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, слідчий/прокурор має довести, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення вказувала на наявність трьох з вищезазначених ризиків, а саме, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

До того ж, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у підозрюваного ОСОБА_4 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Згідно зі ст. 12 КК України, це тяжкий злочин. За його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Слідчий суддя вважає доведеним, що тяжкість підозри підозрюваного ОСОБА_4 , дані про його особу, на цій стадії кримінального провадження, свідчать про продовження існування ризику його переховування від органу досудового розслідування або суду.

Разом з цим, оцінюючи наявність ризику впливу на свідків та потерпілого, слідчий суддя зазначає, що слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні, про що зазначено у частинах 1, 2 статті 23 та статті 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

За таких обставин, ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що без застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, з огляду на дані про його особу, характер та обставини злочину у вчиненні якого він підозрюється, а також враховуючи страх людини перед іншою людиною, яка може застосувати фізичну силу, останній може впливати на свідків та потерпілого для зміни ними показів.

У свою чергу, про ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, на думку слідчого судді може свідчити наявність судимостей у підозрюваного, рішень про притягнення його до адміністративної відповідальності, наявність інших кримінальних проваджень стосовно нього тощо.

Слідчому судді доказів наявності в ОСОБА_4 судимостей не надано, а також не підтверджено, що його репутація свідчить про те, що він може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя відхиляє посилання прокурора на ризик, передбачений у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, слідчою суддею установлена наявність ризиків, передбачених ч. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчому судді доведено, що з огляду на ступінь імовірності доведених ризиків, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, відсутність у нього постійного місця роботи, іншими запобіжними заходам, аніж тримання під вартою, буде неможливо досягти мети визначеної у ч. 1 ст. 177 КПК України.

У свою чергу, слідчий суддя, вважає доведеним, що до закінчення строку дії ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_9 від 13 грудня 2023 року, досудове розслідування не може бути закінчене, оскільки для цього необхідно отримати висновок молекулярно-генетичної експертизи, провести слідчі (розшукові) дії, після його отримання, провести слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_8 та провести судово-медичну експертизу, з урахуванням результатів експертизи, скласти та повідомити про зміну раніше повідомленої підозри.

Вказані слідчі (розшукові) дії не могли бути проведені з об`єктивних причин, які обумовлені тривалістю виконання судової експертизи.

Вказане стверджується доданими до клопотання слідчого ОСОБА_6 доказами, а також постановою керівника Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_10 від 02 лютого 2024 року.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя заставу до підозрюваного ОСОБА_4 не застосовує, оскільки той підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства.

За таких обставин, слідчий суддя клопотання слідчого ОСОБА_6 задовольняє.

Керуючись ст. 175, 177, 178, 183, 194, 199, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , на 36 (тридцять шість) днів, тобто до 11 березня 2024 року.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, заставу не визначати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом 5 (п`яти) днів, з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали вручити негайно прокурору та підозрюваному.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 09 лютого 2024 року о 08:00 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА