Справа №359/4241/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4068/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

10 жовтня2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 ,

при секретарі - ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

представника БВК №119 - ОСОБА_8 ,

засудженого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2023 року у задоволенні клопотання начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд зазначив, що відбування засудженим відповідного строку покарання, позитивних змін в його особистості не відбулось, він не демонструє готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а тому дійшов висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого.

В апеляційній скарзі засуджений вказує, що наразі він працевлаштований, працює на благоустрій БВК 119, має 11 заохочень, до нього не було застосовано жодних дисциплінарних стягнень.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку представника БВК №119, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст. 81 КК України єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно із п. 17 зазначеної постанови, судам рекомендовано ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та вказав про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого, з чим погоджується колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2018 року, ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 15.01.2019 року.

З матеріалів особової справи та характеристики вбачається, що засуджений у місцях позбавлення волі знаходиться з 04.09.2018 року. Під час знаходження в ДУ «Київський слідчий ізолятор» зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. 31.10.2018 року прибув до ДСІЗО при ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», де зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. У ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» він відбуває покарання з 27.02.2019 року і за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 11 разів, стягнень не має. Працевлаштований в господарчій обслузі прибиральником в установі, до праці відноситься добре. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, а саме «фізкультура і спорт», не приймає участі у роботі самодіяльних організацій.

Втім, як правильно зазначено судом першої інстанції, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України, тому сама по собі лише належна поведінка, яка полягала у недопущенні порушень режиму утримання та ставлення до праці, не може бути вирішальним фактором на користь умовно-дострокового звільнення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_9 після відбуття певного строку покарання не продемонстрував готовності до самокерованої правослухняної поведінки, не висловив щирого жалю з приводу вчиненого, не засуджує свою поведінку, вважає стандартною ситуацією нанесення матері палицею близько п`ятнадцяти ударів по обличчю і грудній клітці, внаслідок яких потерпіла на місці вчинення злочину.

За таких обставин, колегія суддів суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не доведення засудженим сумлінною поведінкою свого виправлення та вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що ОСОБА_9 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін, а апеляційна скарга засудженого - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з дня отримання ним копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя