ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-в/753/580/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор спеціалізованої

прокуратури ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

представник військової

частини ОСОБА_6 ,

у судовому засіданні з розгляду клопотання захисника ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 28 листопада 2023 року надійшло клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання захисника мотивовано тим, що засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину відбув більше двох третин призначеного покарання, раніше умовно-достроково не звільнявся, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, має заохочення, позитивно характеризується.

У судовому засіданні захисник підтримала своє клопотання, засуджений наголосив на своєму виправленні та бажанні продовжити службу, прокурор спеціалізованої прокуратури та представник військової частини не заперечували проти задоволення клопотання захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши клопотання захисника та долучені до нього матеріали, суд дійшов до таких висновків.

Процесуальним законом, а саме п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що суд під час виконання вироку має право вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 537, пункту 1 частини 2 статті 539 КПК України питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вирішується судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

З клопотання захисника та долучених до нього матеріалів вбачається наступне.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення на строк два роки, що на підставі ст. 62 КК України замінено на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк два роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахується з моменту його затримання, тобто з 27 липня 2022 року.

ОСОБА_5 наразі відбуває покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців у військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, вказане клопотання захисника, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, розглядається Дарницьким районним судом м. Києва із дотриманням вимог територіальної юрисдикції як місцевим судом, в межах юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Так, командиром військової частини, де відбуває покарання ОСОБА_5 , надано на останнього службову характеристику. Відповідно до службової характеристики, складеної 05 грудня 2023 року заступника командира ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_7 за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 солдат змінного складу ОСОБА_5 характеризується з позитивної сторони.

Також за змістом службової картки за місцем відбування покарання на ОСОБА_5 вбачається, що до останнього не застосовувалися стягнення та йому було неодноразово оголошено подяки, у тому числі за сумлінне ставлення до праці та військової служби.

Суд всебічно та повно дослідивши клопотання, вважає за можливе відмовити у його задоволенні з огляду на таке.

Статтею 81 КК України визначені правові підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у частині 1 зазначеної статті передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Таким чином, зміст вказаних положень закону дає підстави вважати, що умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

У той же час, висновок про можливість звільнити засудженого умовно-достроково від покарання суд має робити насамперед на підставі аналізу конкретних фактичних даних, які характеризують поведінку засудженого, його особу, а також загалом обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

Судом було встановлено, що ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання.

Отже, суд констатує, що дійсно засуджений ОСОБА_5 відбув відповідний строк покарання, який узгоджується з вимогами КК України.

З характеристики засудженого вбачається, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, і на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте, ні у службовій характеристиці, ні у клопотанні, так і під час судового розгляду, не було встановлено в чому ж саме полягає настільки сумлінна поведінка чи ставлення до праці, які б дозволили суду дійти висновку, що відбувши такий короткий строк покарання за вчинення військового кримінального правопорушення, що є тяжким злочином, ОСОБА_5 довів своє виправлення.

Крім того, не можна вважати сумлінною поведінку засудженого лише через відсутність в останнього стягнень за місцем відбування покарання, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов?язком засудженого, а невиконання таких обов?язків тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Суд також бере до уваги фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Під час судового засідання з пояснень ОСОБА_5 було встановлено, що засуджений з власної ініціативи уклав контракт на проходження військової служби, тобто добровільно взяв на себе обов`язки військовослужбовця, а в період воєнного стану відкрито відмовився виконати наказ командира з метою відсічі збройної агресії зі сторони РФ.

Водночас, зі службової характеристики за місцем відбування покарання, так і в судовому засіданні не було встановлено зміни у його ставленні до вчиненого.

Суд не може перевірити відомості про особу засудженого і під час проходження ним військової служби саме у військовій частині НОМЕР_2 , оскільки до матеріалів клопотання не долучено службової картки засудженого ОСОБА_5 за місцем служби, а під час розгляду клопотання така також не надавалась.

На переконання суду, застосування положень ст. 81 КК України щодо засудженого ОСОБА_5 у цьому випадку буде невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції, оскільки відмова виконувати бойовий наказ несе за собою більшу суспільну небезпечність, адже зроблене в обстановці бою, де фактори швидкості, дисциплінованості грають вирішальну роль.

Суд звертає на те, що покарання, серед іншого, має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Натомість матеріали особової справи не підтверджують те, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у цьому випадку умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 з огляду на тяжкість правопорушення, особу засудженого, не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, через це у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 43, 377 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1