Дата документу 12.02.2024
Провадження № 1-кп/334/396/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі матеріали кримінального провадженнявідносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

10.12.2023, приблизно о 10:45 год., ОСОБА_4 , знаходячись у салоні маршрутного таксі за №88, який рухався з зупинки громадського транспорту «Ладозька» до зупини громадського транспорту «пр. Металургів» Дніпровського району в м. Запоріжжя, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, та бажаючи їх настання, переконавшись, що його дії залишаються не помітними, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що з правого карману куртки малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , випав мобільний телефон марки «Vivo V2109 8/128GB», в корпусі блакитного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3696 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» за номер НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_7 , та, дочекавшись коли ОСОБА_6 покинув маршрутне таксі, з підлоги таємно викрав вищевказане майно, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши останньому майнову шкоду на загальну суму в розмірі 3696,00 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України 25.12.2023 між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди про визнання винуватості, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.

За змістом даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за встановлених і викладених в угоді обставин.

Сторони угоди, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який повністю та беззастережно визнав свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, має стійкі соціальні зв`язки, а саме одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, також наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме, щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, узгодили покарання передбачене санкцією ч.4 ст. 185 КК України, у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за встановлених досудовим розслідуванням обставин визнає повністю. Ствердив, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468- 475 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особи про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК Україниє тяжким злочином, що в силу вимог ч.4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання, очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття і добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який в силу вимог ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, суд вбачає наявність підстав для висновку про доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченогоч. 4 ст. 185 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості, призначення йому узгодженого сторонами покарання, яке визначено з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутності обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, та яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 грудня 2023 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_4 .

Речові докази: мобільний телефон марки «Vivo V2109 8/128GB», в корпусі блакитного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1