Справа № 588/1094/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2023 р. м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в колегіальному складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника ОСОБА_7 ,

з фіксацією розгляду справи підсистемою «ВКЗ», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження № 0000020 від 27.04.2022за обвинуваченням

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 436-2КК України,

встановив:

На розгляді в Охтирському міськрайонному суді Сумської області перебуває зазначена кримінальна справа.

01.12.2023 від прокурора ОСОБА_8 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому зсіданні прокурор підтримала клопотання, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки, а також проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку та наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків з метою надання бажаних для нього показів, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких він обвинувачується. Зазначені ризики прокурор обґрунтовує тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому злочинах та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим рівнем імовірності його поведінки, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 має проросійську позицію, під час окупації м. Тростянця мав контакти з представниками рф, постійно проживає в м. Тростянець Сумської області, яке знаходиться в безпосередній близькості від державного кордону України, тому, усвідомлюючи, яка міра покарання йому загрожує, може виїхати до території російської федерації та продовжити свою підривну діяльність проти України. Ризики, які були враховані судом при продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, на даний час не зменшилися. Також, у разі перебування обвинуваченого на волі, наявний ризик незаконного впливу на свідків, які ще не допитані у цьому кримінальному провадженні, враховуючи його позицію щодо інкримінуємих йому злочинів.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки, на його переконання, свідки сторони обвинувачення вже допитані, а свідчення допитаних свідків сторони захисту спростовують винуватість обвинуваченого, ризик переховування від суду вважав недоведеним. При цьому захисник вважав, що до обвинуваченого може буди застосовано більш м`який вид запобіжного заходу у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Позицію захисника підтримав і обвинувачений ОСОБА_6 , який стверджував про відсутність у нього підстав і мотивів для переховуватися від суду, тиснути на свідків, які є свідками сторони захисту, а також вчиняти будь-які інші кримінальні правопорушення.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так згідно ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.11.2022 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 07.11.2022 до 24.00 год. 05.01.2023.

Зі змісту ухвали суду вбачається, що міра запобіжного заходу застосована обвинуваченому з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкості інкримінованих йому злочинів та даних про його особу.

У подальшому строк запобіжного заходу неодноразово продовжувався судом та за ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.10.2023 запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено на строк шістдесят днів до 24.00 год. 18.12.2023.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочинів, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочинів, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість злочинів, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшилися.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується, зокрема, у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, пов`язаних з посяганням на територіальну цілісність і недоторканість України та державну зраду в умовах воєнного стану, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 110, ч.2 ст. 111 та ч.2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі строком до десяти років, а також довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, має проросійську позицію, яку поширював, мав контакти з представниками рф.

Отже, на думку колегії суддів, продовжує існувати ризик переховування ОСОБА_6 від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні в умовах воєнного стану злочинів, за які передбачено довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, а постійно проживаючи в м. Тростянець Сумської області, яке знаходиться в безпосередній близькості від державного кордону України, має можливість виїхати до території російської федерації, міжнародне співробітництво з якою припинено. Крім того ОСОБА_6 має молодий вік, задовільний стан здоров`я, не одружений.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Таким чином наявний ризик переховування від суду, щоб уникнути покарання.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того у даному кримінальному провадженні залишаються не допитаними свідки. При цьому суд не може даній стадії судового розгляду надавати оцінку показам свідків та надавати перевагу показам одних свідків над іншими. Отже ризик незаконного впливу на свідків з метою надання останніми бажаних для обвинуваченого показів продовжує існувати.

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід буде адекватним заходом у даному кримінальному провадженні, при цьому стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

Стороною захисту не спростовано наявність встановлених ризиків.

Таким чином, суд вважає, що ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися.

Медичних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого в умовах тримання під вартою, суду не надано.

При цьому відповідно до положень ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями, зокрема, 110, 111 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. Таким чином в Україні наразі триває воєнний стан.

Керуючись ст. 7-20, 22-29, 31, 35, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372,376, 392, 395 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Сумської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 15.12.2023 до 24.00 год. 12.02.2024.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 18 грудня 2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3