УХВАЛА

15 лютого 2024 року

м. Київ

справа №180/113/23

провадження № 51-2019 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 червня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2023 року і

ВСТАНОВИВ:

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 червня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років. Вирішено інші питання, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2023 року вищевказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Засуджений не погодився із вказаними судовими рішеннями та оскаржив їх у касаційному порядку.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 листопада 2023 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

У межах наданого строку засуджений подав до суду доповнення до касаційної скарги, однак недоліки касаційної скарги, які зазначені у попередній ухвалі Касаційного кримінального суду, не усунув.

Зокрема, у поданих засудженим доповненнях не вказані конкретні аргументи про те, в чому саме полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого з урахуванням положень статей 412-414 КПК.

Крім того, Касаційний кримінальний суд в ухвалі від 16 листопада 2023 року звертав увагу засудженого на те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Натомість засуджений знову не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм свою власну, а також посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що не може бути предметом розгляду касаційного суду.

Крім того, доводи касаційної скарги засудженого за змістом аналогічні доводам, які були викладені ним в апеляційній скарзі, та на які апеляційний суд у своїй ухвалі надав відповіді.

Щодо посилань засудженого на відсутність у нього захисника через відсутність коштів колегія суддів зазначає, що право на правову допомогу захисника за рахунок держави гарантоване ст. 59 Конституції України, п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК та п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу». З оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій вбачається, що засуджений користувався послугами захисників.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 червня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2023 року, а також додані до неї матеріали, повернути особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3