Справа № 308/9960/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/614/23 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2023.

Цією ухвалою кримінальне провадження, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бобовище Мукачівського району, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , наказом в. о. керівника апарату Антимонопольного комітету України № 767-ВК від 31.08.2018, призначений з 03.09.2018 на посаду голови Закарпатського територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» ОСОБА_6 , як голова Закарпатського територіального відділення Антимонопольного комітету України, що здійснює правозастосовні функції, є працівником правоохоронного органу, а відповідно до примітки 1 статті 364 КК України є службовою особою та згідно зі ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» - суб`єктом відповідальним за корупційні правопорушення.

Водночас, ОСОБА_6 незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України затвердженого Розпорядженням Антимонопольного комітету України № 32-р від 23.02.2001, здійснюючи функції представника влади, будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду голови Закарпатського територіального відділення Антимонопольного комітету України, тобто являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище представником влади і, відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства і висловив прохання надати неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища та одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, за наступних обставин.

-2-

У невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_6 , у зв`язку з встановленням під час виконання своїх функціональних обов`язків факту щодо можливих порушень законодавства про захист економічної конкуренції ТОВ «Євробудівельник+» та ФОП « ОСОБА_9 », виник злочинний намір спрямований на отримання неправомірної вигоди у ОСОБА_10 , який є співзасновником ТОВ «Євробудівельник+» та сином ОСОБА_9 .

Маючи злочинний намір, направлений на одержання неправомірної вигоди, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, виконуючи заходи з контролю за проведенням перевірок дотримання законодавства України про захист економічної конкуренції, ОСОБА_6 у квітні 2020 року, знаходячись в приміщенні службового кабінету Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за адресою м. Ужгород, вул. Загорська, 2, під час особистої зустрічі з ОСОБА_10 , повідомив останньому про необхідність надання неправомірної вигоди за мінімізацію розміру штрафних санкції, що будуть накладені на ТОВ «Євробудівельник+» та ФОП « ОСОБА_9 » за результатами проведеної перевірки щодо ймовірних фактів виявлених порушень.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_6 30.04.2020 у приміщенні службового кабінету Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за адресою м. Ужгород, вул. Загорська, 2, під час особистої зустрічі з ОСОБА_10 , повідомив останньому про розміри можливих штрафних санкцій, що будуть застосовані до ТОВ «Євробудівельник+» та ФОП « ОСОБА_9 », зокрема про те, що загальний штраф складе близько 400000 грн.

У ході даної розмови, ОСОБА_6 також вказав, що сума штрафу залежить виключно від нього, після чого на аркуші паперу написав суму 30000 грн та сказав, що якщо ОСОБА_10 надасть йому дані грошові кошти то загальна сума штрафу буде мінімальною та складатиме 70000 грн.

При цьому, ОСОБА_11 перерахував вказану суму 30000 грн у доларовому еквіваленті та перепитав чи це має бути 1100 доларів США, на що ОСОБА_6 підтвердив, що саме так і вказав, що ОСОБА_10 має прийти 04.05.2020 до 11 год та принести вказані грошові кошти.

На виконання власного злочинного задуму, спрямованого на отримання неправомірної вигоди, діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали у його особистому, протиправному збагаченні, ОСОБА_6 04.05.2020 близько 11 год, знаходячись у службовому приміщенні Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за адресою м. Ужгород, вул. Загорська, 2, під час особистої зустрічі з ОСОБА_10 , отримав від останнього грошові кошти у сумі 1100 (одна тисяча сто) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 04.05.2020 становить 29656 (двадцять дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн, за мінімізацію розміру штрафних санкції, що будуть накладені на ТОВ «Євробудівельник+» та ФОП « ОСОБА_9 » за результатами проведеної перевірки щодо ймовірних фактів виявлених порушень.

Ухвала суду мотивована тим, що підстави для закриття кримінального провадження за № 0000179 від 22.04.2020 відносно ОСОБА_6 існують і такі заслуговують на увагу. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 05.05.2020 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Ухвалою слідчого судді від 26.06.2020 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до чотирьох місяців, а саме до 05.09.2020.

-3-

Постановою слідчого від 03.09.2020 зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000179 від 22.04.2020, яке відновлено на підставі постанови слідчого 16.09.2020.

16.09.2020 в порядку ст. 290 КПК України сторону захисту повідомлено про завершення досудового розслідування і надано доступ до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, з якими підозрюваний та захисник ознайомилися 16.09.2020. Разом з тим, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000179 було складено слідчим та затверджено прокурором 16.09.2020, який фактично надійшов до суду 29.09.2020. Судом взяті до уваги положення п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, які передбачають, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців, а також норми ч. 5 ст. 219 КПК України, відповідно до якої, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження, до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, а також те, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчувався 19.09.2020. Разом з тим, суд встановив, що 25.09.2020, поза межами строку досудового розслідування, прокурором складено супровідний лист про направлення обвинувального акту до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вказаний обвинувальний акт надійшов 29.09.2020 тобто, поза межами строку досудового розслідування, визначеного положеннями ст. 219 КПК України. Тому, враховуючи вищенаведені обставини кримінального провадження, зокрема, питання щодо дотримання прокурором строків направлення до суду обвинувального акту, суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 слід задовольнити та закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що судом безпідставно застосовано положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України з огляду на відсутність у суду повноважень на закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою призначити у кримінальному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

-4-

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч. 2 ст. 113 КПК України).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Послідовно реалізуючи політику, спрямовану на підвищення гарантій захисту прав і свобод людини, український законодавець на протязі останніх декількох років вніс низку важливих змін до чинного КПК України стосовно строків досудового розслідування, починаючи з впровадження механізму судового контролю за строками розслідування і закінчуючи введенням процесуальних санкцій, під якими необхідно розуміти негативні наслідки для сторони обвинувачення у разі недотримання нею чітких вимог КПК і вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень поза межами цих строків.

Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 частину першу статті 284 КПК України доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Вказана норма була введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотної дії в часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК України, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так, у справі «Іванов проти України» зазначено, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах «Карт проти Туреччини» (пункт 68), «Вемхофф проти Німеччини» (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).

В інтерпретації ж до чинного КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК України, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк з дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами

-5-

кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (частина 5 статті 219 КПК).

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Частина 4 статті 219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

За приписами частини 5 статті 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з положеннями ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Зазначене повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26.05.2020 у справі № 556/1381/18, від 01.07.2021 у справі № 752/3218/20 тощо.

Таким чином, виходячи зі змісту ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2023, рішення щодо закриття кримінального провадження суд мотивував тим, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду після закінчення строків досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно приписів до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Тобто, суд може проводити розгляд кримінального провадження лише щодо особи, якій висунуто обвинувачення. При цьому, висунення обвинувачення повинно бути проведено у законодавчо визначений процесуальний спосіб, що передбачає: вчинення такої дії компетентною особою та в межах строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 22.04.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000179 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

-6-

05.05.2020 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду Львівської області від 26.06.2020 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000179 від 22.04.2020 продовжено до чотирьох місяців, а саме до 05.09.2020.

Постановою слідчого від 03.09.2020 зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000179, яке відновлено 16.09.2020.

16.09.2020 в порядку ст. 290 КПК України сторону захисту повідомлено про завершення досудового розслідування і надано доступ до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, з якими підозрюваний та його захисник ознайомлювалися того ж дня в період часу з 13 год 15 хв по 15 год 15 хв.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчувався 19.09.2020.

Факт визначення судом дати закінчення досудового розслідування саме 19.09.2020, прокурором не заперечується, однак, всупереч доводів прокурора, висновок суду першої інстанції про звернення прокурора до суду з обвинувальним актом вже після закінчення строку досудового розслідування, є правильним.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000179 від 22.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, був затверджений прокурором 16.09.2020, а до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області скерований 25.09.2020, а в суді зареєстрований 29.09.2020, про що свідчить реєстраційна відмітка за № 15898.

Проте, як зазначалось вище, приписами ст. 219 КПК України граничним строком досудового розслідування визначено саме день звернення до суду з обвинувальним актом, а не його складання та затвердження.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, супровідний лист про направлення вищевказаного обвинувального акта до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області виготовлено та підписано 25.09.2020 (а.к.п.1), тобто поза межами строків досудового розслідування, граничним терміном якого була дата 19.09.2020.

Як встановив суд першої інстанції, безпосередньо до суду обвинувальний акт надійшов 29.09.2020 та зареєстровано як вхідну кореспонденцію цією ж датою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив факт порушення стороною обвинувачення строків досудового розслідування, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.

За наведених обставин, доводи прокурора про невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими і такі відхиляються.

-7-

Доводи прокурора про відсутність у суду права на закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру, закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Разом з тим, ст. 284 КПК України прямо не передбачає можливості закриття кримінального провадження судом на стадії судового розгляду з підстав закінчення строків досудового розслідування, однак оскільки КПК України прямо не врегульовує дії суду у випадку встановлення в ході судового розгляду факту закінчення строків досудового розслідування, має застосовуватись ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи із засад, визначених ст. 8, 9, 28 КПК України, та положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у такому випадку суд має закрити кримінальне провадження з метою відновлення порушених прав обвинуваченого.

Такі висновки підтверджуються і практикою Верховного Суду, зокрема, викладеною у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 26.05.2020 (справа № 556/1381/18), відповідно до якого чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на будь-якій стадії процесу (до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті). Також судом касаційної інстанції враховано, положення п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК, якими передбачено у будь-якому разі скасування судового рішення, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2023 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України відповідає вимогам закону і підстав для її скасування, з підстав, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2023 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, - без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді