Справа № 308/7178/20
Провадження № 1-кп/761/1445/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 11 липня 2019 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ст.348 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Теребля Тячівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, на час вчинення інкримінованих злочинів обіймав посаду оперуповноваженого Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.28 ст.348, ч.2 ст.357 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

Судом проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ст.348 КК України, та ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.28 ст.348, ч.2 ст.357 КК України.

Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, строк дії якого визначено до 16 жовтня 2023 включно.

Прокурор в судовому засіданні оголосив письмові клопотання в яких просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обумовлюючи обставинами кримінального правопорушення, його ступенем тяжкості, наслідками його вчинення, даними, які характеризують обвинувачених та ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід на заставу у розмірі близько 300-400 тисяч гривень, які він в подальшому планує перерахувати на потреби ЗС України. Просив врахувати, що він є віце-президентом Федерації боксу України, то ж має службові відрядження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_8 , в судовому засіданні підтримав свого підзахисного та наполягав на тому, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для продовження строку дії покладеного на ОСОБА_4 обов`язку носити електронний засіб контролю.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора вказуючи, що її підзахисний не порушує умови запобіжного заходу, тож вона просить змінити запобіжний захід на заставу у розмірі близько 300 000 гривень, або скасувати обов`язок носити електронний засіб контролю.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника та наголошував, що клопотання прокурора є ідентичними попереднім, в той же час, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту триває щодо нього вже понад рік і за цей час обвинувачений сумлінно виконував покладені на нього обов`язки.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст.ст. 181, 331 КПК України, приходить до наступного висновку.

Проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які утворюють сукупність нетяжкого, тяжкого та особливо тяжкого злочинів, зокрема посягання на життя працівника правоохоронного органу, вчинене, згідно пред`явленого обвинувачення, із застосуванням вогнепальної зброї, за попередньою змовою групою осіб, міри покарання у виді довічного позбавлення волі, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, а усвідомлення обвинуваченими цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення.

При цьому колегією суддів у контексті наявності ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні враховується, що ОСОБА_4 обвинувачується в іншому кримінальному провадженні у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 345 КК України, а саме у погрозі вбивством слідчому у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_10 , що на думку суду свідчить про високу ймовірність наявності вказаного ризику для обвинуваченого ОСОБА_4 .

При цьому суд нагадує про те, що свідки у кримінальному провадженні не були допитані в судовому засіданні, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, а тому існує висока ймовірність настання такого ризику. Також слід зауважити, що проведення допиту в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 не спростовує доводів про існування ризику незаконного впливу на потерпілого, з огляду на те, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження триває. Водночас, потерпілий ОСОБА_11 раніше, особисто, в судових засіданнях, стверджував, що він боїться за свою безпеку у зв`язку з розглядом даного провадження.

Також, розглядаючи питання про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, необхідно врахувати, що у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у викраденні, умисному знищенні та пошкодженні особливо важливих офіційних документів, які знаходились у матеріалах кримінального провадження №0000197.

Отже, з`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на які послався прокурор у своєму клопотанні, обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та чи переважають характеризуючі дані щодо осіб обвинувачених ці ризики, колегія суддів враховує, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Висунення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кожному окремо обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких їм інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує кожному з них у разі визнання винуватими у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у разі застосування до кожного більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, суд, розглянувши питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо кожного з обвинувачених та оцінивши доводи кожної сторони, з урахуванням наведених вище доводів, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено, що при застосуванні до кожного обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу ніж домашній арешт не можна буде запобігти вказаним ризикам.

В той же час, суд зауважує, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу виглядають досить дивно, адже запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби є більш м`яким запобіжним заходом ніж запобіжний захід у вигляді застави, то по суті, сторона захисту в судовому засіданні просила суд застосувати до обох обвинувачених більш тяжкий запобіжний захід, при цьому такі клопотання мотивовані належним виконанням обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків.

Положення ч. 1 ст. 194 КПК України встановлюють імперативну заборону застосування запобіжного заходу у разі недоведення сторонами кримінального провадження обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В контексті цього питання колегія суддів нагадує, що наразі до обох обвинувачених застосовано запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту в певний час доби, який є більш м`яким ніж запобіжний захід у вигляді застави, при цьому жодного обгрунтування того, що вказаний запобіжний захід виявився недостатнім для запобігання встановленим судом ризикам - стороною захисту не наведено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, в частині зміни запобіжного заходу на заставу - не грунтуються на положеннях чинного законодавства, суперечать вимогам ч. 1 ст. 194 КПК України, з огляду на що - такі клопотання не підлягають задоволенню.

Крім того, положення ч. 5 ст. 194 КПК України передбачають, що суд застосовуючи відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Так, у своїх клопотаннях прокурор просить продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кожному окремо, дію обов`язків, покладених на обвинувачених ухвалою від 18.11.2022 року, зокрема і обов`язку носити засіб електронного контролю, проти якого заперечувала сторона захисту.

Оцінюючи твердження сторони захисту щодо необхідності скасувати раніше покладений на обвинувачених обов`язок носити засіб електронного контролю, суд нагадує учасникам судового провадження, що застосування до обвинувачених запобіжного заходу безперечно є втручанням у їх права та свободи, однак, враховуючи наявні ризики, колегія суддів, дійшла до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинувачених на особисту свободу, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у даному випадку є виправданим та співрозмірним завданням кримінального провадження.

В той же час, враховуючи твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про виникнення перешкод для здійснення ним законної діяльності, пов`язаної із його обов`язками як віце-президента Федерації боксу України, колегія суддів нагадує сторонам кримінального провадження, що відповідно до Розділу ІІІ інструкції про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, уповноважений працівник поліції мав роз`яснити обвинуваченим, про необхідність інформування органу Національної поліції про наміри залишити житло в заборонений час, зокрема при отриманні виклику слідчого, прокурора, судового виклику; відлучення з дозволу слідчого, прокурора або суду; хворобу, виникнення стихійного лиха тощо.

З огляду на таке формулювання норм, що регулюють порядок виконання ухвали про застосування чи продовження строку дії раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слід зробити висновок, що в разі виникнення службової необхідності, зокрема необхідності відрядження до іншого населеного пункту, обвинувачений не позбавлений можливості звернутись до прокурора у кримінальному провадженні з клопотанням про надання дозволу на відлучення з житла у заборонений час. У разі, якщо прокурор знайде таке клопотання належним чином мотивованим, а необхідність для відлучення обвинуваченого з житла у заборонений час підтвердженою - прокурор має право надати обвинуваченому відповідний дозвіл.

Таким чином доводи сторони захисту про невиправдане перешкоджання законній діяльності обвинувачених такими, що невідповідають дійсності, а отже доводи про неможливість застосування до обвинувачених, кожного окремо, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з вказаних підстав, колегією суддів не приймаються.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки, а саме: повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; прибувати за кожною вимогою до суду; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

При цьому, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; прибувати за кожною вимогою до суду; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Враховуючи викладене, керуючись 177, 182, 194, 195, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом з покладенням на нього відповідних обов?язків, визначити до 11 грудня 2023 року включно.

Виконання ухвали в цій частині покласти на орган поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під домашнім арештом з покладенням на нього відповідних обов?язків, визначити до 11 грудня 2023 року включно.

Виконання ухвали в цій частині покласти на орган поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 16 жовтня 2023 року о 11 год. 10 хв.

Судді: