Справа № 361/4616/21 Головуючий в суді 1-ої інст. - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4320/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нові Санжари Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, не одруженого, працює охоронником ПП «Еверест О», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що прокурором не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з висунутим обвинуваченням, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він, будучи обізнаним із законними умовами поводження з бойовими припасами, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру бойових припасів в результаті їх неконтрольованого обігу, в порушення вимог законодавства України, а саме Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, придбав та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_7 інкриміноване те, що у нього виник злочинний умисел на придбання бойових припасів, а саме патронів калібру 7,62х39 мм, реалізуючи який, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, у невстановлений досудовим розслідуванням час та в невстановленому досудовим слідством місці та спосіб, без передбаченого законом дозволу, придбав 30 предметів, схожих на патрони з маркуванням «60 69» калібру 7,62х39 мм, які в подальшому переніс за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де почав незаконно зберігати.

У подальшому 18 грудня 2020 року у період часу з 06 год. 31 хв. по 07 год. 24 хв. в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено зазначені 30 патронів з маркуванням «60 69» калібру 7,62х39 мм, що споряджені кулями «ПС» зі сталевим осердям, які належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39 мм, що споряджені кулями «ПС» зі сталевим осердям, виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2023 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. ст. 373 КПК України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати таухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Також просить повторно дослідити надані стороною обвинувачення письмові докази, допитати свідків.

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно визнано протокол обшуку від 18.12.2020, недопустимим доказом, з посиланням на порушення органом досудового розслідування вимог ст.ст. 104, 236 КПК України, а також на недопустимість похідних від нього висновків експертиз. Оскільки, сам відео запис протоколу обшуку є додатком до протоколу та фіксує лише те, що з боку слідчого та інших учасників не вчиняються протиправні дії тощо, а сам обшук фіксується в протоколі де вказуються учасники обшуку, поняті та вилучені предмети.

Враховуючи, що слідчий не є спеціалістом/експертом в галузі балістики та вибухотехніки то він лише зазначає у протоколі виявлені та вилучені речі, що і було зроблено.

Також, вказує, що суд першої інстанції послався на дозвіл ОСОБА_7 на мисливську зброю, що виключає склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Проте, в судовому засіданні встановлено, що вказаний дозвіл надає право ОСОБА_7 володіти та зберігати мисливську зброю та боєприпаси до мисливської зброї.Проте, під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 вилучено бойові припаси володіння якими не охоплюється правами, передбаченими наявним дозволом на мисливську зброю.

Прокурор вказує на безпідставність посилання суду на те, що у протоколі обшуку не зазначено учасників слідчої дії, оскільки перелік учасників зазначено у кінці протоколу обшуку, що підтверджується їх підписами, анкетними даними.

На думку прокурора, судом в ході перегляду відеозапису обшуку за місцем проживання обвинуваченого проведено поверхнево, не надавши належної правової оцінки вказаній слідчій дії, що призвело до надання хибного висновку та як наслідок прийняття рішення про визнання вказаного протоколу не допустимим доказом.

Зазначає, що місцевий суд не вжив достатніх заходів для забезпечення усім учасникам можливості доведення перед судом переконливості своїх доказів, а відмова в допиті експерта за обставин розгляду цього кримінального провадження призвела до порушення судом принципу змагальності, перешкодила ухваленню законного й обґрунтованого судового рішення та свідчить про несправедливість судового розгляду в цілому, через неповному судового розгляду, а в оскаржуваному рішенні суд необгрунтовано надав перевагу показанням обвинуваченого у судовому засіданні, який не несе кримінальної відповідальності за дачу неправдивих показань.

Хибним вважає прокурор і посилання суду на відсутність в матеріалах кримінального провадження постанов, якими визначено прокурора або групу прокурорів. Так, як вказує прокурор в матеріалах кримінального провадження містяться постанови про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000378 та № 0000371 від 24.05.2021, постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування № 0000371 з кримінальним провадженням № 0004143 від 24.05.2021 та постанова про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження з № 0004143 в кримінальне провадження № 0000378 від 24.05.2021, які підписані заступником керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 .

Крім того, вказані вище постанови надавались обвинуваченому ОСОБА_7 та стороні захисту при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження про що свідчить протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 27.05.2021 де у ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_11 зауважень з даного приводу немає.

Крім того, під час судового розгляду взагалі не ставилося питання про наявність повноважень прокурора та слідчого у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим вказані документи не долучалися, а долучено лише постанову про зміну групи прокурорів та старшого групи прокурорів.

Таким чином, прокурор стверджує, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисників, які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.

Висновки суду першої інстанції про недоведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом безпосередньо досліджувались під час судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Статтею 22 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Частиною 3 вказаної статті визначено, що під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Згідно з ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За змістом ст.91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч.2 ст.91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, в основу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення органом досудового розслідування покладено покази свідків, а також надані в судових засіданнях письмові докази.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив та надав оцінку дослідженим під час судового розгляду доказам, покладеним органом досудового розслідування в основу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, а саме:

показання свідка ОСОБА_12 про те, що він був під час обшуку у квартирі обвинуваченого та під час обшуку вилучено дозволи на зброю, предмет, схожий на автомат, радіостанцію, мобільний телефон, набої приблизно в кількості 60 штук різного типу, при цьому не пам`ятає точно, чи вилучався під час обушку пістолет та запчастини до нього. Всі вилучені предмети були в його присутності запаковані та повинні були бути направлені до слідчого управління.

показання свідка ОСОБА_13 про те, що зі слів працівників поліції, під час обшуку були вилучені зброя та боєприпаси, яка сама кількість, йому не відомо, хто забезпечував участь понятих він не пам`ятає, як і не пам`ятає, чи було його прізвище в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обушку, знає, що обшук проводився слідчим, прізвище якого теж не пам`ятає.

показання свідкаОСОБА_14 про те, що за адресою квартири обвинуваченого він не перебував, оскільки знаходився у той день під час обшуку як оперуповноважений за іншою адресою.

Крім показів вищезазначених свідків, стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину було надано та судом у судовому засіданні досліджено такі докази: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.05.2021 за № 0000371 про вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України (а. п. 59); рапорт старшого слідчого, згідно з яким 18.12.20 під час обшуку слідчим СУ ГУНП в Київській області за місцем проживання ОСОБА_7 виявлено та вилучено: предмети схожі на набої у кількості 30 штук, металевий предмет, схожий на пістолет, та 16 предметів до нього, схожих на набої, предмети схожі на набої у кількості 30 штук, предмети схожі на набої у кількості 17 штук, металевий предмет, схожий на автомат та 3 магазини до нього (а. п. 60); постанову начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_15 від 24 травня 2021 року про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження (а. п. 65-71); ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_16 від 10 грудня 2020 рокупро дозвіл на обшук (а. п. 79-81);

протокол обшуку 18 грудня 2020 року, під час якого виявлено та вилучено: предмети, схожі на набої у кількості 30 шт.; деталі до пістолету; мобільний телефон «Sigma»; дозвіл на зброю № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; металевий предмет, схожий на пістолет, та 16 набоїв до нього; предмети, схожі на набої, у кількості 30 шт.; предмети, схожі на набої, у кількості 17 шт.; радіостанція у кількості 2 шт.; металеві предмети, схожі на ножі, у кількості 2 шт.; металевий предмет, схожий на автомат, та 3 магазини до нього у чохлі. У протоколі обшуку зазначено, що учасниками обушку є ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 та містяться їх підписи (а. п. 82-87); матеріальний носій інформації micro SD «Kingston», який є додатком до протоколу обшуку, переглянутий в судовому засіданні (а. п. 88); постанову слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_19 про визнання речей (предметів) речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 04 січня 2021 року (а. п. 89-90); протокол огляду предметів від 14 травня 2021 року(а. п. 91-96); постанову слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_20 від 14 травня 2021 року про визнання носія інформації документом та приєднання його до кримінального провадження № 0004143 від 20.03.2013(а. п. 97-98);висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 02.04.2021 № СЕ-19/111-21/11218-БЛ (а. п. 104-112); висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 26.03.2021 № СЕ-19/111-21/11221-БЛ(а. п. 118-124); висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 17.03.2021 № СЕ-19/111-21/11212-БЛ (а. п. 127-134); протокол огляду, складений 26 травня 2021 року згідно з яким проведено огляд поліетиленового пакету формату А4 (файл): дозвіл на зброю МВС України № НОМЕР_3 , сам дозвіл під номером НОМЕР_1 , виданий 05.11.2015 та дійсний до 05.11.2018 на право зберігання, носіння мисливського карабіну «МКМ-072» к.р. 7,62 НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ОСОБА_7 , дозвіл на зброю МВС України № НОМЕР_6 , сам дозвіл під номером НОМЕР_2 , виданий 30.10.2012 та дійсний до 05.11.2018 на право зберігання, носіння спецзасобу ПМР 9 мм № НОМЕР_7 ОСОБА_7 . Під час огляду фотофіксація не застосовувалась. Після огляду дозвіл на зброю № НОМЕР_1 та дозвіл на зброю № НОМЕР_2 поміщено до паперового конверту з пояснюючими записами (а. п. 135); постанову т.в.о. старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_21 про визнання речей (предметів) речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 26 травня 2021 року (а. п. 136-137). - фотокопія протоколу обшуку від 18 грудня 2020 року, складеного слідчим СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_19 , згідно з якою проведено обшук у присутності понятих та обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_3 , у цьому протоколі відсутні прізвища учасників обшуку та їх підписи, також відсутні дані про виявлення металевого предмету, схожого на автомат, та 3 магазини до нього у чохлі (а. п. 197-202); фотографії з інтернет ресурсів щодо патронів (а. п. 203-208); характеристика на ОСОБА_7 , видана директором Приватного підприємства «Еверест О» згідно з якою ОСОБА_7 працює у цьому підприємстві на посаді охоронника з 15 серпня 2018 року (а. п. 209); довідка від 23 вересня 2021 року згідно з якою ОСОБА_7 працює у цьому підприємстві на посаді охоронника з 15 серпня 2018 року (а. п. 210); відповідь на адвокатський запит сектору контролю за обігом зброї Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 19 травня 2023 року № 2аз, згідно з яким 30 жовтня 2018 року ОСОБА_7 звертався до ГУНП в Полтавській області із заявами про продовження терміну дії дозволів на право носіння та зберігання мисливської нарізної зброї № НОМЕР_1 та пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями № НОМЕР_2 , та після їх розгляду вказані дозволи були продовжені до 30 жовтня 2021 року.

Крім того, суд оглянув речові докази, які були вилучені 18 грудня 2020 року під час обшуку, а саме дозволи на зброю № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , видані на ім`я ОСОБА_7 , відповідно до яких їх дія продовжена до 30 жовтня 2021 року, також оглянуто вилучені патрони, які є речовими доказами у цій справі.

Суд першої інстанції, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зазначених наданих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, з урахуванням норм статей 368, 370 КПК України, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення під час безпосереднього дослідження доказів, які включають в себе дослідження показань, речей і документів, не доведений складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне визнання судом протоколу обшуку від 18.12.2020 року, а також похідних від протоколу доказів недопустимими, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки підстави, за яких зазначені докази визнані судом недопустимими є обгрунтованими, при цьому, у вироку суду наведені достатні та переконливі мотиви визнання цих доказів недопустимими.

Колегія суддів вважає, що суд належно проаналізував відеозапис обшуку, проведеного 18 грудня 2020 року в квартирі за місцем проживання обвинуваченого, та встановив, що слідчий не озвучував, які саме речі виявлені, а присутній на місці обшуку обвинувачений пояснив, що на все у нього є відповідний дозвіл. Серед вказаних речей було виявлено і поставлено на ліжко пакет, в якому знаходились патрони. Обвинувачений також пояснив, що це патрони до зброї, на яку в нього є дозвіл. Про те, що в покладеному на ліжко пакеті, знаходяться боєприпаси, слідчим не озвучувалося, вони не перераховувалися і їх кількість та маркування не фіксувалися.

Судом встановлено, що відеозапис обшуку не був здійснений в повному обсязі та не фіксував упакування вилучених предметів, відомості про спосіб упакування виявлених предметів відсутні. Крім того, зазначений в протоколі обшуку перелік речей, які вилучалися, суперечить тим даним, які зафіксовані на відеозаписі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що протокол обшуку від 18 грудня 2020 року є недопустимим доказом, оскільки фактичні дані, що містяться у ньому отримані органом досудового розслідування з порушенням вимог ст. ст. 104, 236 КПК України, колегія суддів вважає вірним.

При цьому, апеляційна скарга прокурора не містить нових даних, які б ставили під сумнів висновки суду щодо визнання доказів недопустимими.

З огляду на зазначене, суд вмотивовано зазначив про те, що наданий стороною обвинувачення висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 02.04.2021 № СЕ-19/111-21/11218-БЛ щодо дослідження виявлених під час обшуку бойових патронів у кількості 30 штук є недопустимим доказом з огляду на визнання протоколу обшуку недопустимим доказом.

Посилання прокурора на хибність висновків суду на відсутність в матеріалах кримінального провадження за № 0000378 від 24 травня 2021 року документів, якими визначено прокурора або групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у цьому кримінальному провадженні, не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Окрім цього, як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд належним чином проаналізував дійсність дозволів № 4980 та № 6695, виданих на ім`я ОСОБА_7 , саме до 30 жовтня 2021 року, на право носіння та зберігання мисливської нарізної зброї № НОМЕР_1 та пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями № НОМЕР_2 , та вмотивовано зазначив про те, що дозвіл, отриманий відповідно до законодавства в широкому розумінні цього терміну, виключає застосування частини першої статті 263 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на положення ст.62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України, якими передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. А також п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав та основних свобод, в якому зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Виправдувальний вирок ухвалюється зокрема, у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вищезазначених вимог закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення щодо визнання невинуватим та виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України, і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які можуть бути підставою скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги прокурора, і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: