Справа № 710/1407/22
Провадження № 1-кп/710/33/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2023 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000540 від 24.09.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шпола, Шполянського району, Черкаської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянин України, освіта вища, приватний підприємець, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, раніше не судимим, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 23.09.2022, близько 15 год 20 хвилин, перебуваючи на березі каналу по вул. Садова, м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області в ході конфлікту з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_4 та стоячи позаду нього, кулаком правої руки наніс один удар в область лобної ділянки зліва потерпілого, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин голови із загальним синцем в області нижньої частини лобу зліва і верхнього повіку лівого ока, які по ступеню тяжкості, відповідно до висновку судово медичної експертизи, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого , як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення не визнав та дав показання про те, що того дня, 23.09.2022 року приблизно о15:00 годині, його мати попросила поговорити із потерпілим ОСОБА_4 та його співмешканкою ОСОБА_7 про розрахунок за проживання у квартирі, оскільки останні покинули житло не розрахувавшись за нього у повному обсязі. Обвинувачений залишив місце роботи на свою знайому та на велосипеді поїхав до будинку де на той час мешкав потерпілий. По дорозі ОСОБА_5 зустрівся із потерпілим та ОСОБА_7 та запитав чому вони не розрахувалися за проживання у житлі, адже сума була не значною. Потрепілий у відповідь зазначив, що може написати заяву про його побиття і тоді обвинувачений буде змушений сплатити йому значно більшу суму коштів. Після чого ОСОБА_7 зателефонувала до поліції. Потім на місце приїхала мати обвинуваченого, яка прямувала до його роботи. Всі разом стояли та розмовляли. Потім приїхала поліція, і всі присутні пішли до місця на яке прибула поліція. У потерпілого було почервонівше обличчя та його поведінка була дивною. Проте освідування йому ніхто не робив. Бійку з потерпілим обвинувачений категорично заперечує. Обвинувачений мав намір, у разі відмови потерпілого оплатити кошти за проживання, зателефонувати батькам потерпілого, щоб ті за нього розрахувалися. Оскільки батьки завжди оплачували кошти за потерпілого. Всі сторони разом із поліцією повернулись до будинку в якому мешкав потерпілий, де здійснили перерахунок заборгованості за комунальні послуги відповідно до наявних квитанцій. Потім всі поїхали до поліції. Цивільний позов обвинувачений не визнає, оскільки ніякої шкоди потерпілому не завдавав, тому не розуміє за що саме він має платити потерпілому.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав покази про те, що у день коли трапилася ця подія. Це було 21 -23 числа, денна пора доби, ще було тепло, потерпілий мешкав по АДРЕСА_2 , разом із співмешканкою намагався виїхати до іншого будинку, оскільки ОСОБА_8 їх висиляла. Потерпілий мав зустрітися із ОСОБА_9 о 15:00 годині, щоб обговороти питання щодо сплати за комунальні послуги. За умовами прожиання, потерпілий разом із співмешканкою мав сплачувати 1000 грн у місяць за оренду житла та сплачувати комунальін послуги. Потерпілий не знаходив порозумінь щодо сум, які потрібно було сплатити. Тоді із боку ОСОБА_10 лунали образи в його сторону. Враховуючи конфліктну ситуацію, потерпілий із співмешканкою ОСОБА_11 вирішили покинути місце проживання, залишивши суму коштів, яку вважали за потрібне, як плату за комунальні послуги за відповідними квитанціями. Коли потерпілий із співмешканкою ішли дорогою, співмешканка розмовляла по телефону із ОСОБА_12 , головою вуличного комітету, вулиці де вони мешкали. Ідучи дорогою хвилин через 10 їх наздогнав обвинувачений ОСОБА_13 , який їхав велосипедом. Наздогнавши ОСОБА_13 вчинив скандал, почав вимагати сплати коштів його матері згідно за заборговані комунальні послуги. Коли відповідь потерпілого його не задовольнила, він зліз з велосипеда та здійснив удар лівою рукою у праву щоку потерпілого. Потерпілий після удару відійшов назад на два кроки та впав на ліву руку, після чого зняв із себе наплічник. Розпочалася бійка, потерпілий себе захищав, схилився та закрив себе руками. Обвинувачений обхватив потерпілого однією рукою за шию та наніс ще один удар в область лоба. Потерпілий вирвався від захвату обвинуваченого та відійшов на безпечну відстань. ОСОБА_14 зателефонувала до поліції та визвала наряд. У момент коли ОСОБА_14 викликала поліцію на місце події приїхала свідок ОСОБА_15 . Потім через хвилин 15-20 приїхала поліція. Наряд поліції не міг їх знайти тому вони всі вирушили назустріч поліції. Поліція доставила їх спочатку до будинку, де вони мешкали, та намагалася розібратися у конфліктній ситуації. Після чого потерпілого доставили до відділку поліції, де були відібрані пояснення, та запропоновано пройти огляд у лікаря на встановлення тілесних ушкоджень, на що потерпілий спочатку відмовився. Проте переночувавши потерпілому стало погано і він вирішив звернутися за медичною допомогою.

Свідок ОСОБА_7 допитана в судовому засіданні пояснила, що конфлікт виник 29 серпня 2022 року із ОСОБА_16 . Причиною конфлікту стали розбіжності стосовно розрахунків за комунальні послуги за травень місяць. Свідок проживала разом із потерпілим у будинку за адресою АДРЕСА_2 . Того дня, 23.08.2022 року приблизно о 15:26 свідок із потерпілим вийшли із будинку де вони проживали, та йшли берегом до центру міста у бік першої школи. Свідок при цьому розмовляла по телефону із головую вуличного комітету, у якої свідок розмінювала кошти. Хвилин через 10 їм на зустріч виїхав на велосипеді ОСОБА_5 . Він агресивно, використовуючи нецензурну лексику, почав звертатися до ОСОБА_4 та вимагати з нього гроші. Та намагався повернути їх до будинку, щоб свідок з потерпілим заплатити 300,00 грн. Діалогу між сторонами не вийшло, свідок пройшовши трохи вперед помітила, що ОСОБА_5 не давав можливості пройти ОСОБА_4 . Через декілька секунд ОСОБА_17 наніс удар своєю лівою рукою по правій щоці ОСОБА_18 . Потім правою рукою наніс удар по лівій щоці ОСОБА_19 . Потерпілий почав відступати назад, скинувши наплічник почав прикривати руками своє обличчя. У цей час, на велосипеді, на місце події під`їхала ОСОБА_16 . Вона почала йти у бік свідка та щось їй казати. Свідок у цей момент почала викликати поліцію. Після чого ОСОБА_8 пішла до свого сина ОСОБА_13 , та відтягувала його від потерпілого ОСОБА_18 . Обвинувачений продовжував наносити удари потерпілому, зокрема обхопивши його за шию наніс удар у лоб. Також ОСОБА_5 погрожував свідкові побиттям. ОСОБА_20 не наносив обвинуваченому ударів. Чекаючи на приїзд поліції, повз них пройшла жіночка із велосипедом та попросила надати їй дорогу. По приїзду поліції сторони вийшли до дороги де був поліцейський автомобіль та намагалися пояснити ситуацію, яка між ними виникла. У відділі поліції, при відібранні пояснень у потерпілого, ОСОБА_5 , через поліцейського намагався про щось домовитися із потерпілим. Після цього потерпілого відвезли до лікарні для обстеження з метою виявити тілесні ушкодження. Спочатку потерпілий відмовся від госпіталізації, проте на наступний день звернувся до лікарняного закладу та пробув на лікування чотири дні.

Свідок ОСОБА_21 допитана у судовому засіданні пояснила, що зранку 23 числа прибігла ОСОБА_14 розміняти гроші, тому що вони виїжджали із будинку в якому проживали, будинок знаходиться навпроти будинку свідка. Кошти були потрібні щоб розрахуватися за проживання у будинку із власницею будинку. Свідок бачила коли потерпілий разом із свідком ОСОБА_11 виходили з будинку. Пізніше ОСОБА_14 зателефонувала свідку та повідомила, що у березі їх наздогнав обвинувачений ОСОБА_22 із тіткою ОСОБА_23 , та почали на них кричати та нецензурно висловлюватися в їхню сторону. Обвинувачений звинувачував потерпілого та його співмешканку у тому, що вони довели його матір до сказу. « ОСОБА_24 стало погано, віддайте їй кошти» - кричав ОСОБА_13 . Потім розмова розмазалася та перервалася. Загалом розмова тривала 5-7 хвилин. Пізніше, хвилин через 15-20 ОСОБА_14 зателефонувала свідкові та повідомила, що ОСОБА_13 побив ОСОБА_25 і вони визвали поліцію. Поліція приїхала на місце де проживали свідок із потерпілим, та розбиралися у причині конфлікту.

Свідок ОСОБА_26 допитаний в судовому засіданні пояснив, що приблизно рік тому у літню пору працював у підрозділі поліції охорони. На службовий планшет надійшло повідомлення про те, що біля магазину «Левада» відбувається бійка. Звернення було напевне від дівчини потерпілого, точно свідок не пам`ятає. Прибувши через 4-5 хв на місце події, свідком було встановлено особу потерпілого та особу обвинуваченого, на яку вказував потерпілий. На місці події також була заявниця. У присутності свідка тілесних ушкоджень ніхто не наносив. Явних тілесних ушкоджень на потерпілому видно не було. Конфлікт між сторонами виник через не повний розрахунок за користування житлом. Сторони розповідали різні версії події: потерпілий наполягав на тому, що була бійка, а обвинувачений що не було. Зі слів потерпілого ОСОБА_17 наносив йому удари кулаком в область голови та шиї. Після заслуховування учасників конфлікту, свідок разом із заявницею та потерпілим попрямували до місця проживання останніх для з`ясування обставин конфлікту. Колега свідка відібрав пояснення від учасників події щодо наявного конфлікту. У подальшому свідок разом із заявницею та потерпілим попрямували до райвідділу поліції для написання відповідної заяви щодо події яка трапилася. У районному відділку поліції ОСОБА_17 підходив до свідка та запитував його чи може він поцікавитися у потерпілого щодо можливості вирішити конфлікт без працівників поліції.

Свідок ОСОБА_27 допитаний в судовому засіданні пояснив, що 23 вересня по лінії 102 надійшло повідомлення щодо бійки. Приїхавши за викликом, це було перехрестя вулиць неподалік магазину «Левада», бійки вже не було, на місці події був потерпілий з його дівчиною, обвинувачений, мати обвинуваченого. Між сторонами була словесна перепалка. На потерпілому явних тілесних ушкоджень видно не було, проте в нього були почервоніння лобу та обличчя. У обвинуваченого тілесних ушкоджень свідок не бачив. Потерпілий пояснив, що у нього вимагають грошові кошти у розмірі 300 грн, які він має сплатити за комунальні послуги чи за квартиру. Дівчина потерпілого пояснила, що ОСОБА_28 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_29 . Потім свідок разом із учасниками події пройшли до місця проживання потерпілого. Між сторонами знову спалахнув словесний конфлікт. Про ситуацію було проінформовано ОСОБА_30 відділ поліції. Потерпілий виявив намір написати відповідну заяву до поліції. Після чого свідок разом із сторонами конфлікту поїхали до відділку поліції.

Свідок ОСОБА_16 , яка була допитана в судовому засіданні пояснила, що подія трапилася 23 числа приблизно о 14:00 годині. ОСОБА_31 та ОСОБА_32 проживали у її будинку, вони були переселенцями. Офіційного договору на оренду помешкання укладено не було. Жильці не належним чином піклувася у найнятому житлі, тому свідок запропонували у недільний строк виселитись із найнятого житла. ОСОБА_31 погодився на цю пропозицію. Проте через тиждень мати ОСОБА_33 у телефонній розмові попросила свідка продовжити термін поживання її сина у найнатому житлі, на що свідок погодилась. 23 числа свідок прийшла до будинку в якому на той час мешкав ОСОБА_31 , щоб отримати оплату за проживання. Крім цього свідок мала на меті звірити показники лічильника за спожиті комунальні послуги. Звіривши показники, ОСОБА_31 заявив, що нічого не винний свідку. Свідок заявляє, що ОСОБА_31 з ОСОБА_34 винні за комунальні послуги 880 грн. Потім свідок вийшла з будинку та зателефонувала до старшого сина, який не зміг приїхати у той день. Тим часом, потерпілий ОСОБА_31 із співмешканкою швидко зібрали речі та почали виходити із двору. Свідок зателефонувала іншому синові - ОСОБА_13 та пояснила ситуацію, просила його приїхати, та просила викликати батьків потерпілого, щоб разом порахувати борг за комунальні послуги. Син попросив свідка підмінити його на роботі, поки він буде розбиратися у виниклій ситуації. Коли свідок їхала велосипедом на роботу до сина, проїжджаючи повз магазин «Левада» помітила ОСОБА_33 із ОСОБА_34 , які ішли стежкою. Доїхавши до вул Молодіжної зустріла ОСОБА_35 , а також помітила сина ОСОБА_13 , які їхали велосипедами у сторону де йшли ОСОБА_31 та ОСОБА_32 . У той час коли свідок підїхала на велосипеді на місце події ОСОБА_32 тримала у руках мобільний телефон та з кимось розмовляла. На запитання, що ту трапилось, син їй відповіві, що ОСОБА_32 викликала поліцію по факту побиття ним потерпілого. Свідок жартома сказала : « ОСОБА_36 , ОСОБА_36 не бий». Свідком цих подій також була ОСОБА_37 , як не могла проїхати стежкою оскільки з однієї сторони стежки стояв ОСОБА_13 разом із потрепілим ОСОБА_38 , а з іншої свідок. У цей час зателефонували з поліції, оскільки поліція не приїхала на саме місце події, оскільки вона приїхала на перехрестя вулиць Молодіжної та Гвардійської. Тоді всі вирушили до місця де стояла поліція, відстань приблизно 300-400 метрів. Син в цей час нікого не бив. Будь яких тілесних ушкоджень на потерпілому свідок не бачила.

У судових дебатах обинувачений у свій захист зазначив, що матеріали кримінального провадження були складені не об`єктивно, дізнавачем на стадії досудового розслідування неефективно здійснювалися відповідні процесуальні слідчі дії з метою встановлення істини у справі. У результаті такого розслідування обвинувачений вважає, що матеріали справи були підтасовані з метою обвинуватити його у скоєному правопорушенні. Так, на думку обвинуваченого, не було проведено освідування потерпілого ОСОБА_4 на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння 23.09.2022 відразу після написання ним заяви про вчинене правопорушення. Про необхідність проведення такого освідування обвинувачений наголошував дізнавачу ОСОБА_39 , при наданні пояснень 23.09.2022 року, оскільки ОСОБА_4 вів себе неадекватно, а на його обличчі були ознаки інтоксикації від алкогольного та наркотичного сп`яніння. Проте дізнавач не здійснив направлення для здійснення такого освідування. Більше того ОСОБА_4 відмовився від проходження медичного обстеження у день коли трапилася подія. Крім того медичним експертом не було підтвержено численні тілесні ушкодження окрім одного синця, що суперечить тим свідченням потерпілого та його дівчини про численні побої із боку обвинуваченого. Синця потерпілий міг отримати і до зустрічі із потерпілим. Почервоніння обличчя у потерпілого було ще при зустрічі із матір`ю обвинуваченого, 23.09.2023 року, до зустрічі із самим обвинуваченим. Протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення був складений не уповноваженою на те посадовою особою, ОСОБА_40 . Начальником сектору дізнання Звенигородського ГУНП в Черкаській області було видано доручення про проведення досудового розслідування ОСОБА_41 лише 24.09.2022 року. Тобто дізнавач ОСОБА_42 складала протокол прийняття заяви про вичнене кримінальне правпорушення без наданих на те повноважень, із порушенням вимог ст. 214 КПК України. Протокол прийняття заяви є неналежним доказом у справі. Крім того зазначив, що покази потерпілого, а також свідка ОСОБА_7 є ідентичними на 95%, хоча їхній допит був проведений окремо. Із зазначеного випливає, що вони завчили наперед покази які будуть надавати. Тобто дали неправдиві свідчення, незважаючи не те, що були переджені про кримінальну відповідальність за свої дії. Проте дізнавач не звернула на це уваги. Покази свідків ОСОБА_43 та ОСОБА_44 також є неправдивими, оскільки вони вказали, що були на місці події, хоча місце події знаходиться у березі за 200-300 метрів від того місця, куди вони насправді прибули, тобто до магазину «Лелека», що фактично підтверджується і показами свідка ОСОБА_45 . Тобто свідчення цих свідків базується лише на показах наданих зацікавленими особами ОСОБА_4 і ОСОБА_7 . Той факт, що у ОСОБА_33 було почервоніле обличчя не може свідчити про те, що обвинувачений завдав йому тілесних ушкоджень. Отже покази згаданих свідків також є неналежними доказами. Слідство, на думку обвинуваченого, здійснювалося упереджено. Покази свідка ОСОБА_46 надані зі слів ОСОБА_47 . Крім того між матір`ю обвинуваченого та свідком ОСОБА_48 наявні неприязні відносини, тому вона навмисно обмовила обвинуваченого. Крім того покази цього свідка суперечать обставинам слідчого експертименту проведного за участю ОСОБА_7 . Самої події вона не бачила, і не могла чути її. Також не зрозуміло яким чином було залучено ОСОБА_49 в якості свідка. При проведенні слідчих експериментів дізнавачами ОСОБА_50 та ОСОБА_51 , не вказані підстави для їх проведення. Слідчі експертименти були проведені при присутності одних і тих самих понятих. Крім того обвинуваченого не було запрошено для проведення слідчих дій які проводилися 28.09.2022 та 04.10.2022 року за участю потерпілого ОСОБА_33 та свідка ОСОБА_45 . Також вважає, що медична довідка надана ОСОБА_4 КНП «лікарня ім. братів ОСОБА_52 .С і ОСОБА_53 » є неналженим доказом, та не могла бути використана при проведенні судово медичної експертизи. Обвинувачений зазначає, що потерпілий міг отримати тілесне ушкодження у вигляді синця сам, оскільки перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Також обвинувачений зазначив, що дізнавач ОСОБА_54 порушила його права, оскільки не ознайомила його із матеріалами досудового розслідування у повному обсязі. Обвинувачений зазначає, що його було змушено разом із адвокатом підписатися у відповідному протоколі про ознайомлення із матеріалами досудового розслідування. Матеріали справи у цілому не вказують на вину обвинуваченого. Більшість доказів отримано з грубим порушенням процесу. Покази свідків є тотожними, що свідчить про неправдивість таких свідчень, інші покази не відповідають свідченням осіб, які були на місці події, не проведено медичного освідування потерпілого, експертизою не доведено та не спростовано покази потерпілого та свідка ОСОБА_45 , тобто існують сумніви. Свідок ОСОБА_32 є зацікпвленим свідком, окрім неї ніхто не бачив подій кримінального правопорушення.

Не визнання вини суд розцінює, як спосіб захисту обвинуваченого.

Щодо аргументів обвинуваченого на свій захист наведених ним у виступі під час судових дебатів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

Із огляду на витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.09.2022, саме 24.09.2022 було зареєстровано кримінальне провадження № 0000540, правова кваліфікація ч.1 ст.125 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 23.09.2022 року близько 15:20 години невстановлена особа перебуваючи на березі по вул. Садова в м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_4 . (а.с. 103).

Факт повідомлення про кримінальне правпорушення відображений у рапорті інспектора чергового СРПП відділу поліцейської діяльності №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 23.09.2022 року ОСОБА_55 , відповідно до якого 23.09.2022 року о 15:24 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.09.2022 о 15:23 за адресою: Шполянський район м. Шпола, вул. Степана Кожум`яки, від магазину «Лелека» в сторону І школи, відбувається бійка між двома особами (одна людина б`є хлопця) та невідома жінка вимагає грошові кошти. Заявник ОСОБА_7 . (а.с. 104).

Потерпілий ОСОБА_4 заявив про кримінальне правопорушення вчинене відносно нього 23.09.2022 року, що підтверджено протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 23.09.2022 року. За змістом цього протоколу ОСОБА_4 заявив про те, що 23.09.2022 року о 15:20 чоловік на ім`я ОСОБА_13 перебуваючи на дорозі по вул. Садова, м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс тілесні ушкодження.

Відповідно до абз.3 п.1 розділу ІІ «Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 08 лютого 2019 року № 100 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 березня 2019 р. за № 223/33194, усні заяви (повідомлення) від осіб уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції або інший поліцейський, до повноважень якого це належить, вносить до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (додаток 2).

Відповідно до ст. 84 КПК Уркаїни доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 99 КПК України складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій за умови наявності в них відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження належать до документів, які є, відповідно до частини 2 статті 84 КПК, процесуальними джерелами доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Кримінальне провадження щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтею 125 КК, є провадженням у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого (стаття 477 КПК).

Отримання заяви про кримінальне правопорушення не є слідчою (розшуковою) дією, а, отже, на проведення цієї процесуальної дії до внесення відомостей до ЄРДР не поширюється заборона, передбачена частиною 3 статті 214 КПК, такий висновок міститься у постанові Верховного Суду, справа № 552/1884/20 від 21.07.2021.

Отже, протокол прийняття заяви про вичнення кримінального правопорушення міг бути складений до моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань дізнавачем ОСОБА_56 . Тому, суд не убачає підстав для визнання протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення недопустимим доказом.

Відповідно до ч.3 ст. 298 КПК України до внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань допускається проведення окремих дій, передбачених частиною третьою статті 214 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 214 КПК України для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути: проведено медичне освідування.

Відповідно до ч.1 ст. 241 КПК України дізнавач, слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на його тілі, одязі, в якому він перебуває, слідів кримінального правопорушення та їх вилучення або виявлення особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.

Відповідно до п.п.7 п.11 Розділу V Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої Наказом МВС № 440 від 23.05.2017 року працівникам поліції надано право направляти до медичних закладів громадян, для проведення медичного освідування.

Відповідно до п.8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Ураховуючи вимоги чинного законодавства проведення огляду на стан сп`яніння потерпілого у кримінальному правопорушення передбаченому ч.1 ст. 125 КК України не є обов`язковим.

Згідно із ч.1-3 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Відповідно до ч.1,7 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

КПК не забороняє залучення особи як понятого у кількох слідчих діях під час кримінального провадження. Сам по собі факт участі того ж понятого у проведенні різних слідчих дій не може свідчити про його зацікавленість, а стороною захисту не наведено будь-яких інших обставин, які могли викликати сумнів у неупередженості вказаних понятих. Водночас відповідно до ст. 240 КПК орган досудового розслідування не зобов`язаний залучати до участі в слідчому експерименті підозрюваного та захисника. Такий висновок зробила колегії суддів Першої судової палати ККС ВС у своїй постанові від 23.05.2023 у справі № 712/12004/21.

Тобто залучення підозрюваного та його захисника у слідчому експерименті не є обов`язковим, тому це не може слугувати підставою для визнання протоколу проведення слідчого експерименту недомустимим доказом. Також не може бути підставою для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом і той факт, що при його проведення брали участь ті самі поняті які бради участь у проведенні іншого слідчого експерименту у цьому ж кримінальному провадженні.

Відомості, повідомлені свідками під час проведення слідчого експерименту, є складовою частиною змісту документа як іншого окремого процесуального джерела доказів - протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати.

Тобто відомості, які надаються під час слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК є документом.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року (справа № 740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19), приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які було отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів, згідно зі ст. 95 КПК. При цьому показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним джерелом доказів - протоколом слідчого експеримента.

Аргументи обвинуваченого, що покази свідків надані на досудовому розслідуванні не відображають істинності події кримінального правопорушення, є однаковими, заученими, поданими з метою наклепу на обвинуваченого суд відхиляє, оскільки суд бере до уваги лише ті покази, які були надані свідками безпосередньо у судовому засіданні.

Що стосується недопустимості у якості доказу, висновку експерта КУ «Черкаське обласне бюро судово медичної експертизи» » Смілянське міжрегіональне відділення, № _05-6-01/211_, експертиза почата 29.09.2022 року, суд зазначає

Відповідно до ч.2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 КПК, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом. Такий висновок зробив Верховний Суд у складі колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 753/14134/19 від 26.11.2020. Тобто відсутність регнетологічного дослідження потерпілого не може ставити під сумнів висновок експерта.

Щодо відсутності інших ушкоджень (окрмі виявлених) на тілі потерпілого, які на думку обвинуваченого мали б там бути, суд зазначає, що екперт виходив при складанні висновку із наявних матеріалів справи та безпосередньо опитування самого потерпілого. Додатково експерт використовував дані надані дізнавачем, а саме: завірену довідку №б/н від 23.09.2022 року, видану КНП «Лікарня ім. братів М.С. і О.С. Коломійченків» ШМР ОТГ та завіреної копії медичної карти стаціонарного хворого № 5955/1301 КНП «Лікарня ім. братів М.С. і О.С. Коломійченків».

У висновку експерта № _05-6-01/213 від 30.09.2022 року №626/05-6-10 експерт використовував також копію протоколу проведення слідчого експерименту від 28.09.2022 та фототаблицю до протоколу.

Інформація із слідчих експериментів збігається із висновками судово медичного експерта від 29.09.2022 № _05-6-01/211_ та від 30.09.2022 №_05-6-01/213_, в яких вказано, що у гр. ОСОБА_4 мало місце ушкодження: забій м`яких тканин голови із загальним синцем в області нижньої частини лобу зліва і верхнього повіку лівого ока, відноситься до категорії легких, ушкодження виникло від дії твердого тупого предмета. Не виключено, що тілесне ушкодження, яке мало місце у гр. ОСОБА_4 могло бути спричинено за механізмом, утворення, який він вказав під час проведення за його участю слідчого експерименту.

Суд розглядає кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення. Правова кваліфікація дій ОСОБА_5 визначена в обвинувальному акті умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Оскільки судово - медичним експертом було встановлено лише ті тілесні ушкодження, які зафіксовані у відповідному висновку, то відповідно і кваліфікація правопорушення зроблена відповідно до встановленого ступеня тілесних ушкоджень.

Незважаючи на те, що обвинувачений провину не визнав, його вина підтверджується дослідженими та перевіреними під час судового засідання доказами.

В судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази:

- постанова про призначення групи дізнавачів винесеної начальником сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_57 , відповідно до якої було призначено групу дізнавачів у кримінальному провадженні № 0000540 від 24.09.2022 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у складі дізнавача сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_58 , дізнавача сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_59 . Старшим групи призначити дізнавача сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_60 , якій доручити керувати діями інших дізнавачів. (а.с. 106);

- постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні винесеної керівником Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_61 , відповідно до якої було призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0000540 від 24.09.2022 року, за ознаками кримінального проступку визначивши її у складі: начальника Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , прокурора Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_62 , прокурора Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_63 , прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_64 . Старшим групи призначити прокурора Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_63 , якому доручити керувати діями інших прокурорів. (а.с. 107);

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.09.2022 року який було проведено в актовому залі ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, розташованого за адресою: вул. Волонтерська,24, м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області за участю: дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_65 , потерпілого ОСОБА_4 , у присутності понятих: ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , статиста ОСОБА_68 . При проведенні слідчого експерименту застосовувався фотоапарат «Sony». Всі учасники слідчої дії зібралися на вимогу дізнавача для проведення слідчого експерименту у приміщенні актового залу ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, розташованого за адресою: вул. Волонтерська,24, м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області, де потерпілий ОСОБА_4 добровільно у присутності двох понятих погодився показати про події, що сталися 23.09.2022 близько 13:20 год у березі по вул. Садова, м. Шпола, Звенигородського району, Черкаської області. Потерпілий ОСОБА_4 показав, як ОСОБА_5 кулаком лівої руки наніс один удар потерпілому ОСОБА_4 в область правої щоки, та кулаком правої руки наніс один удар в область лівої щоки. Після чого потерпілий ОСОБА_4 показав, як він зігнувся та руками закривав обличчя від ударів ОСОБА_5 . ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії обхватив лівою рукою шию потерпілого ОСОБА_4 , а кулаком правої руки наніс один удар в область лобної ділянки голови. (а.с. 108-111).

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.09.2022 року який було проведено в актовому залі ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, розташованого за адресою: вул. Волонтерська,24, м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області за участю: дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_69 , за участю свідка ОСОБА_7 , у присутності понятих: ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , статиста ОСОБА_68 . При проведенні слідчого експерименту застосовувався фотоапарат «Sony». Всі учасники слідчої дії зібралися на вимогу дізнавача для проведення слідчого експерименту у приміщенні актового залу ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, розташованого за адресою: вул. Волонтерська,24, м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області, де свідок ОСОБА_7 яка погодилася показати про події, що сталися 23.09.2022 близько 13:20 год у березі по вул. Садова, м. Шпола, Звенигородського району, Черкаської області. Свідок ОСОБА_7 показала, як ОСОБА_5 кулаком лівої руки наніс один удар потерпілому ОСОБА_4 в область правої щоки, та кулаком правої руки наніс один удар в область лівої щоки. Після чого свідок показала як потерпілий зігнувся, а ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії обхватив лівою рукою шию потерпілого ОСОБА_4 , наніс йому один удар в область лоба.(а.с. 112-115).

- заява від 28.09.2022 року відповідно до якої ОСОБА_4 просив долучити до матеріалів кримінального провадження № 0000540 від 24.09.2022 довідку з КПН «Шполянська лікарня ім. братів «Коломійченків» від 23.09.2022 та копію історії хвороби (а.с. 116);

- медична картка стаціонарного хворого за формою первинної облікової документації №003/о, відповідно до якої ОСОБА_4 був госпіталізований 24.09.2022 року до КНП «Шполянська багатопрофільна лікарня, вул. Амосова, 10», діагноз при госпіталізації струс головного мозку, ЗЧМТ. Виписаний 27.11.2022 року. (а.с. 117-126);

- довідка від 23.09.2022 року виданою КНП «Лікарня ім. Братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, відповідно до якої у ОСОБА_4 діагностовано струс головного мозку, забій м`яких тканин орбітального дна лівого ока, гематоми на обох щоках. (а.с. 127).

- постанова про призначення експертизи винесеної дізнавачем сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_70 від 28.09.2022 року відповідно до якої було призначено судово медичну експертизу, до проведення якої залучено завідуючого Смілянського міжрайонного відділення судово медичної експертизи ОСОБА_71 (а.с. 128-129);

- висновок експерта КУ «Черкаське обласне бюро судово медичної експертизи» » Смілянське міжрегіональне відділення, № _05-6-01/211_, експертиза почата 29.09.2022 року о 09 год 40 хв, закінчена 29.09.2022 о 13 год 30 хв. Згідно даних судово медичної експертизи та додаткових даних (медичний документ) у гр. ОСОБА_4 мало місце наступне: забій м`яких тканин голови із загальним синцем в області нижньої частини лобу зліва і верхнього повіку лівого ока. Дані ушкодження виникли від дії твердого тупого предмета, могло бути спричинено за механізмом, який потерпілий повідомив в обставинах під час огляду, за давністю спричинення може відповідати часу події і за ознакою відсутності короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії легких. Враховуючи анатомічне розташування вищевказаного ушкодження на тілі гр. ОСОБА_4 та характер наявних морфологічних ознак, вважаю неможливим його утворення за механізмом падіння. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, яке мало місце у гр. ОСОБА_4 та його анатомічне розташування, можна стверджувати, що воно могло утворитися внаслідок не менше ніж одноразової травмуючої дії твердого предмета (а.с. 130);

- постанова про призначення експертизи винесеної дізнавачем сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_70 від 30.09.2022 року відповідно до якої було призначено судово медичну експертизу, до проведення якої залучено завідуючого Смілянського міжрайонного відділення судово медичної експертизи ОСОБА_71 (а.с. 131-132);

- висновок експерта КУ «Черкаське обласне бюро судово медичної експертизи» Смілянське міжрегіональне відділення, № _05-6-01/213_, експертиза почата 30.09.2022 року, закінчена 30.09.2022. У підсумковій частині зазначено, що не виключено, що тілесне ушкодження, яке мало місце у гр. ОСОБА_4 , могло бути спричинено за механізмом утворення, який він вказав під час проведення за його участю слідчого експерименту від 28.09.2022 року. (а.с. 133);

- протокол огляду предмету від 06.10.2022 року відповідно до якого дізнавач сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_72 у приміщенні службового кабінету №313 ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, провів огляд предмету: CD R диску із звукозаписом повідомлення ОСОБА_7 на лінію «102» № 92322825, зареєстрованого до ІПНП №3504 від 23.09.2022 ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області розташованого за адресою: вул. Волонтерська,24, м. Шпола, Звенигородського. При ввімкненні звукозапису на робочому комп`ютері встановлено, що звукозапис триває 1 хвилину 35 секунд. На звукозаписі чути жіночий голос інспектора чергового, який прийняв повідомлення заявниці, а також голос заявниці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повідомила, що неподалік від магазину «Лелека» у березі в напрямку по вул. Степана Кожум`яки до першої школи, чоловік наносить її хлопцю тілесні ушкодження. Також заявниця ОСОБА_7 повідомила, що з них вимагали грошові кошти. Також на звукозаписі чути інший жіночий голос та сварку між особами, про що саме говорять особи на звукозаписі не чути. (а.с. 136);

- постанова винесена дізнавачем сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_70 від 06.10.2022 року про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання, відповідно до якої було визнано: CD R диск із звукозаписом повідомлення ОСОБА_7 на лінію «102» № 92322825, зареєстрованого до ІПНП №3504 від 23.09.2022 ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області по матеріалах кримінального провадження № 0000540, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 К України речовими доказами в кримінальному провадженні. Речовий доказ приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000540 від 24.09.2022. (а.с. 137 -138);

- протокол проведення слідчого експерименту від 04.10.2022 року який було проведено у службовому кабінеті №1 у Шполянському відділ Звенигородської окружної прокуратури за адресою: вул. Національна, 5, м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області за участю: дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_65 , за участю потерпілого ОСОБА_4 , у присутності понятих: ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , статиста ОСОБА_68 , та за участю спеціаліста ОСОБА_75 . При проведенні слідчого експерименту застосовувався фотоапарат «Panasonic». Всі учасники слідчої дії зібралися на вимогу дізнавача для проведення слідчого експерименту у кабінеті №1 у Шполянському відділ Звенигородської окружної прокуратури за адресою: вул. Національна, 5, м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області де потерпілий ОСОБА_4 добровільно у присутності двох понятих погодився показати про події, що сталися 23.09.2022 близько 13:20 год у березі по вул. Садова, м. Шпола, Звенигородського району, Черкаської області. Потерпілий ОСОБА_4 показав, як ОСОБА_5 кулаком лівої руки наніс один удар потерпілому ОСОБА_4 в область правої щоки, один удар кулаком правої руки в область лівої щоки, та один удар кулаком правої руки в область лобної ділянки зліва. (а.с. 139-141).

- протокол проведення слідчого експерименту від 04.10.2022 року який було проведено у службовому кабінеті №1 у Шполянському відділ Звенигородської окружної прокуратури за адресою: вул. Національна, 5, м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області за участю: дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_65 , за участю потерпілого ОСОБА_4 , у присутності понятих: ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , статиста ОСОБА_68 , та за участю спеціаліста ОСОБА_75 . При проведенні слідчого експерименту застосовувався фотоапарат «Panasonic». Всі учасники слідчої дії зібралися на вимогу дізнавача для проведення слідчого експерименту у кабінеті №1 у Шполянському відділ Звенигородської окружної прокуратури за адресою: вул. Національна, 5, м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області де свідок ОСОБА_76 добровільно у присутності двох понятих погодилася показати про події, що сталися 23.09.2022 близько 13:20 год у березі по вул. Садова, м. Шпола, Звенигородського району, Черкаської області. Свідок ОСОБА_7 показала, як ОСОБА_5 кулаком лівої руки наніс один удар ОСОБА_4 в область правої щоки, один удар кулаком правої руки в область лівої щоки, та один удар кулаком правої руки в область лобної ділянки зліва.(а.с. 143-144, 146).

Судом також були досліджені характеризуючі дані на обвинуваченого.

- довідку видану 26.09.2022 року №172 КНП «Шполянська багатопрофільна лікарня», відповідно до якої ОСОБА_77 на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває і за медичною допомогою не звертався. (а.с.149).

- довідку видану 26.09.2022 року №152 КНП «Лікарня ім. братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянсьої міської ради ОТГ, відповідно до якої ОСОБА_77 на «Д» обліку у лікаря нарколога не перебував та не перебуває. (а.с.149).

Лист ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.09.2022 року №1/1571 відповідно до якої ОСОБА_77 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_5 . Контракт для проходження військової служби в зоні проведення операції об`єднаних сил, а також по мобілізації до лав Збройних Сил України ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_6 не призивався. (а.с. 150);

- характеристику від 11.09.2022 року видану головою вуличного комітету вул. Нескорених, відповідно до якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання за даною адресою зарекомендував себе із позитивної сторони. Скарг від сусідів не надходило. (а.с. 151);

- характеристику від 26.10.2022 року видану головою вуличного комітету вул. Нескорених, відповідно до якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Проживає із самого народження до 2018 року в батьківській хаті за адресою АДРЕСА_3 , а із 2019 року у своєму власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За роки проживання на цій вулиці проявив себе виключно із позитивного боку. Спокійний, врівноважений, без шкідливих звичок. Завжди привітний та чуйний, товариський та ввічливий. Не конфліктний. За час проживання на вул. Лютнева, проявив себе як зразковий громадянин, який підтримує добрі стосунки з сусідами. Приймає активну участь у громадському житті вулиці. (а.с. 153).

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, передбачене ч.1 ст. 125 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого і у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України, не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України, не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який класифікується на момент вчинення, за ч.1 ст.125 КК України, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії проступків, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставини, що обтяжують покарання, характеристику обвинуваченого за місцем проживання, який характеризується позитивно, є особою молодого віку, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, працює приватним підприємцем, не судимий, за медичною допомогою не звертався до лікаря-психіатра та лікаря нарколога та на обліку у цих лікарів не перебуває, думку потерпілого про призначення покарання.

Ураховуючи всі вказані обставини суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Що стосується заявленого цивільного позову.

Потерпілим, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, у якому міститься прохання стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 189,72 гривень та моральну шкоду у розмірі 3000,00 гривень.

Частиною другою ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно п.5 та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 31.03.1989, №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК. Вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду.

Згідно вимог ст. 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав ; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами ч.3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_78 обґрунтовував свої вимоги тим, що внаслідок конфлікту , який стався між ним та обвинуваченим 23.09.2022 року він отримав тілесні ушкодження та був вимушений звернутися до КНП «Лікарня ім.. братів М.С. і О.С. Коломійченків» за медичною допомогою. Потерпілий був госпіталізований на чотири доби для відновлення стану здоров`я. Під час проходження курсу лікування ним було витрачено 189,72 грн. Окрім того, його було завдано моральної шкоди, оскільки було порушено його нормальний спосіб життя, отримав дискримінацію за віком, та отримав емоційне насильство, отримав нецензурну лайку у свій бік, зазнав фізичного болю. Змушений був докладати додаткових зусиль для відновлення своїх прав.

Відповідно до епікризу 1301 ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Шполянська багатопрофільна лікарня» із 24.09.2022 по 27.09.2022 року. Діагноз забій м`яких тканин голови. Лікування : 2 лізин, метилхлорпромід, фуросемід, дексаметазол.

Відповідно до фіскального чеку від 24.09.2022 року, підтверджується сплата в аптеці №6 ТОВ «Вітамінка ЮВ» на суму 189,72 грн за 5 мл 1 лізину есцинат в ампулах.

Ураховуючи встановлені обставини у справі суд, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди є обґрунтованими та їх потрібно задовольнити.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, слід задовольнити частково.

Суд вважає встановленим, що потерпілому ОСОБА_4 була завдана моральна шкода, оскільки в результаті неправомірних дій ОСОБА_5 він отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких зазнав фізичного болю.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), котрі поніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення) і з врахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, справедливості та виваженості.

Отже, приймаючи до уваги обставини заподіяння моральної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань потерпілого, керуючись принципом розумності, справедливості та виваженості суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілого 100 гривень моральної шкоди, відмовивши в іншій частині позову за безпідставністю позовних вимог.

Заява ОСОБА_7 від 02.05.2023 про компенсацію витрат на проїзд не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, за клопотанням сторони обвинувачення свідок викликався до суду за місцем розгляду справи. Доказів проживання та виконання трудових обов`язків в м. Києві свідком надано не було.

Арешт на майно по кримінальному провадженню не накладався.

Речові докази СD R диск зі звукозаписом від 23.09.2022 зберігається в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді штрафу у розмірі 50 ( п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 850,00 (вісімсот п`ятдесят грн).

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_5 , 189,72 (сто вісімдесят дев`ять гривень 72 копійки) майнової шкоди та моральну шкоду в сумі 100 (сто гривень) 00 копійок.

Речові докази СD R диск зі звукозаписом від 23.09.2022 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1