Справа № 308/2152/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за № 0000154 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області капітан юстиції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за № 0000154 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у якому просить накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на транспортний засіб, який значиться зареєстрованим за останньою, а саме KIA CEED, д.н.з. НОМЕР_2 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000154, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2023 року, за підозрою громадянки України ОСОБА_5 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з 26.02.2022 невстановлені представники зф держави-агресора рф спільно з представниками окупаційної адміністрації Василівського району Запорізької області, спрямовують свою діяльність на створення незаконних органів влади, у тому числі окупаційної адміністрації держави-агресора на тимчасово окупованій території Василівського району Запорізької області, всупереч порядку передбаченого чинним законодавством України, з мстою встановлення тотального контролю та закріплення окупаційної влади, яка сприятиме у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувались для захисту незалежності і суверенітету та територіальній цілісності України, а також впливу па мешканців Василівського району Запорізької області і метою виконання останніми вказівок та розпоряджень окупаційної влади, в гому числі мінімізації акцій спротиву представникам країни-агресора та окупаційної адміністрації.

З 28 лютого 2022 року територія смт. Михайлівка Михайлівської селищної територіальної громади Василівського району Запорізької області була тимчасово окупованою територією зс держави агресора рф.

В подальшому наказом Міністерства з питань реінтеграції ТОТ України № 309 від 22.12.2022, Михайлівська селищна територіальна громада Василівського району віднесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих на тимчасово окупованій російською федерацією території України.

Після остаточної військової окупації частини населених пунктів Василівського району Запорізької області, представниками збройних формувань російської федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Громадянка України ОСОБА_5 , проживаючи у період окупації у будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , незважаючи на зобов`язання до неухильному додержанню Конституції та законів України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у т.ч. щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів Російської Федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаною про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, з 20 квітня 2023 року, стала на шлях вчинення злочину проти основ національної безпеки державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, що вчинене в умовах воєнного стану.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20 квітня 2023 року, проживаючи на території смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області, яке з 28.02.2022 та на час повідомлення про підозру є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, діючи умисно, та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне невдоволене ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняла пропозицію від осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора та незаконно зайняла посаду «Временно испольняющего обязаности директора» муницыпального учереждения «Комплексная детско-юношеская спортивная школа» администрайции пгт. Михайловка Васильевского района Запорожской области (МУ «КДЮСШ»), що діє на території тимчасово окупованої Михайлівської селищної територіальної громади Василівського району Запорізької області.

Надалі, виконуючи обов`язки посади директора підконтрольного окупаційній владі навчального закладу муницыпального учереждения «Комплексная детско-юношеская спортивная школа» администрайции пгт. Михайловка Васильевского района Запорожской области (МУ «КДЮСШ»), який був створений на базі навчального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» Михайлівської селищної територіальної громади Василівського району Запорізької області, ОСОБА_5 , з 20 квітня 2023 року розпочала організацію навчального процесу у підпорядкованому їй навчальному закладі. При цьому, за вказівкою ОСОБА_5 навчання в МУ «Комплексная детско-юношеская спортивная школа» администрайции пгт. Михайловка Васильевского района Запорожской области здійснювалось винятково російською мовою, а всі українські підручники та навчальна матеріальна база на вимогу ОСОБА_5 були вивезені та знищені.

Окрім цього, маючи на меті формування в молодого покоління смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області світогляду проросійської спрямованості, організовуючи навчально-виховний процес підпорядкованого їй навчального закладу на засадах возвеличення російської федерації, схвалення окупації України, а також виховання молодого покоління з ненавистю до українських історико-культурних цінностей, ОСОБА_5 надала вказівку викладачам та технічному персоналу навчального закладу прибрати з території школи всю українську символіку, а на її місці встановити символіку російської федерації.

Заручившись підтримкою окупаційної влади, а також отримавши від представників відділу освіти смт. Михайлівка відповідні вказівки та методичні рекомендації щодо організації навчально-виховного процесу ОСОБА_5 , організовувала розробку та введення нових навчальних планів, а також здійснення відповідних наборів гуртківців, технічного персоналу та педагогічного складу до навчального закладу муницыпального учереждения «Комплексная детско-юношеская спортивная школа» администрайции пгт. Михайловка Васильевского района Запорожской области».

Поряд з цим, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, за вказівкою ОСОБА_5 в підконтрольному окупаційній владі муницыпальному учереждению «Комплексная детско-юношеская спортивная школа» администрайции пгт. Михайловка Васильевского района Запорожской области було запроваджено навчання російською мовою, а також проводиться пропагандистська діяльність щодо поширення проросійських наративів та викривлених історичних фактів.

Окрім цього безпосередньо ОСОБА_5 було організовано та проведено ряд спортивних турнірів та змагань за різними секціями, які проводились під егідою російської федерації з метою підтримки проведення так званої «спеціальної військової операції» рф проти України, пропаганди так званого культу «русского міра» на тимчасово окупованій території Запорізької області. Нагородження учасників та переможців таких змагань та турнірів здійснюється з широким використанням символіки російської федерації, а саме: грамот з гербовими печатками рф, медалей із стрічками триколор, що символізує національний прапор рф, прапорців формату А5 із зображенням гербу та прапору рф.

Продовжуючи діяти на шкоду національній безпеці України та діючи в інтересах окупаційної влади російської федерації ОСОБА_5 не пізніше 20 квітня 2023 року здійснила ряд дій, спрямованих на реєстрацію підпорядкованого їй навчального закладу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб російської федерації, відповідно до якого внесені відомості щодо юридичної особи - «муницыпального учереждения «Комплексная детско-юношеская спортивная школа» администрайции пгт. Михайловка Васильевского района Запорожской области», виконуючим обов`язки директора якого є ОСОБА_5 .

Підтримуючи окупацію російською федерацією Запорізької області, вступивши у змову з представниками окупаційної адміністрації та діючи на виконання вказівок її представників, ОСОБА_5 перейшла на бік ворога в умовах воєнного стану та надає допомогу представникам іноземної держави у здійсненні підривної діяльності проти України шляхом забезпечення функціонування закладу освіти, навчання у якому проводиться за програмами освіти російської федерації, а навчально-виховний процес здійснюється на засадах возвеличення російської федерації, схвалення окупації України, а також виховання молодого покоління з ненавистю до українських історико-культурних цінностей.

19 січня 2024 року громадянці України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у вчиненні державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, що вчинене в умовах воєнного стану.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення громадянці ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Крім того, громадянку України ОСОБА_5 в порядку ст. 135 КПК України викликано для вручення повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000154 від 09.11.2023, але на зазначені дати остання не прибула, про причини явки не повідомила.

Одночасно з цим, проведеними заходами встановлено, що ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області.

30.01.2024 року на підставі того, що підозрювана ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Запорізької області, постановою слідчого остання оголошена в розшук, який доручено оперативному підрозділу.

Згідно з відомостями, що містяться у Головному сервісному центрі МВС України, за громадянкою України ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) значиться зареєстрованим транспортний засіб - KIA CEED, д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 111 КК України, діяння, передбачені диспозицією цієї статті, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 караються позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Слідчий зазначає, що у даному випадку, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України метою застосування арешту майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився. При цьому, подав заяву, згідно якої просив розглянути клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, що відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. При цьому захисник підозрюваної ОСОБА_7 подав заяву, згідно якого просив розгляд клопотання проводити без його участі, проти задоволення клопотання про накладення арешту на майно заперечує повністю.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно змісту ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим відділом Управління СБ України в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000154 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України за підозрою громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

19 січня 2024 року громадянці України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у вчиненні державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, що вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з витягом, долученим до матеріалів клопотання, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником транспортного засобу марки KIA CEED, д.н.з. НОМЕР_2 .

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою поданого клопотання про арешт майна слідчий визначив конфіскацію майна як виду покарання, відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (частина 1 статті 59 КК України). Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не ухвалений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його ухвалення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого, у разі доведеності вини, останній буде призначено покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає конфіскацію майна, враховуючи, що транспортний засіб марки марки KIA CEED, д.н.з. НОМЕР_2 , належить останній на праві власності, існують обґрунтовані підозри вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи унеможливить виконання вироку в частині конфіскації майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказаний транспортний засіб, заборонивши вчиняти будь-які дії щодо його відчуження, з можливістю користування ним.

Незастосування обмежень до відчуження такого майна може призвести до вжиття підозрюваним заходів для його відчуження чи перереєстрації, з метою уникнення його арешту та подальшої можливої конфіскації.

Надані до суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про накладення арешту, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, підлягає задоволенню.

Доказів настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для власника такого майна, слідчому судді надано не було та під час розгляду клопотання не встановлено.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна

При цьому, слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч.2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на транспортний засіб марки KIA CEED, д.н.з. НОМЕР_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1