Справа № 344/307/24
Провадження № 1-кп/344/631/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , де працював будівельником, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні осіб не має, військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді номера обслуги гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше судимого вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.05.2022 за ч. 3 ст. 408 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з встановленням випробувального терміну 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_5 27.01.2023 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.01.2023 №23-РС солдата ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2023 №27 солдат ОСОБА_5 вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак 03.06.2023 приблизно о 08 год 00 хв солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, вчасно не прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) після виписки із лікувального закладу та незаконно, без поважних причин, перебував поза її розташуванням до 21.11.2023, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у м. Ірпінь Київської області.

21.11.2023 о 09 год 00 хв солдат ОСОБА_5 з`явився до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківськ) Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові та повідомив про своє бажання та готовність у подальшому проходити військову службу в Збройних Силах України.

05 січня 2024 року між прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності його захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за викладених вище обставин, у повному обсязі згідно повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, безпосередньо брав участь у відсічі збройної агресії Російської Федерації у 2023 році під час повномасштабного вторгнення, а також його щире каяття, беззастережне визнання ним своєї винуватості, сторони узгодили, що при визначенні покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, можливо застосувати мінімальне покарання згідно санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. При цьому на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання за вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.05.2022 та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вказаному кримінальному правопорушенні визнав повністю та беззастережно, підтвердив обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного в обвинувальному акті, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про визнання винуватості від 05 січня 2024 року, що укладена у присутності його захисника ОСОБА_4 , просив затвердити. Наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження укладеної угоди, та виключні підстави оскарження вироку розуміє. У вчиненому щиро розкаявся.

Захисник ОСОБА_4 підтримав думку свого підзахисного, просив суд затвердити вказану угоду.

Прокурор вважав, що угода відповідає встановленим вимогам закону і повинна бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, а також особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, згідно статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_5 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого за ч.5 ст.407 КК України, так як ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї винуватості не потребує підтвердження іншими доказами.

При узгодженні покарання сторонами враховано тяжкість кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, безпосередньо брав участь у відсічі збройної агресії Російської Федерації у 2023 році під час повномасштабного вторгнення, раніше судимий вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.05.2022 за ч. 3 ст. 408 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з встановленням випробувального терміну 2 роки; вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення у період іспитового строку за попереднім вироком; як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України визнано щире каяття, як обставину, яка обтяжує покарання - рецидив кримінальних правопорушень.

Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діянь ОСОБА_5 за ч.5 ст.407 КК України є правильною, запропоноване покарання у виді позбавлення волі відповідає санкції статті, враховуючи особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, безпосередньо брав участь у відсічі збройної агресії Російської Федерації у 2023 році під час повномасштабного вторгнення, враховуючи фактичні обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, є обґрунтованим призначення ОСОБА_5 основного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Враховуючи, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив упродовж іспитового строку за попереднім вироком суду, а тому, за правилами, передбаченими ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання необхідно частково приєднати невідбуте покарання за вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.05.2022 та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, сторонам зрозумілі.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушення, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 суд не вбачає.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 05 січня 2024 року, укладену між прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання - позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.05.2022 до призначеного покарання, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з 22 листопада 2023 року. Відповідно до ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 22 листопада 2023 року до дня набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_7