Справа № 346/6550/23
Провадження № 11-кп/4808/99/24
Категорія ст.82 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано - Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового апеляційного провадження кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 22 листопада 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно ОСОБА_6 .

Суд своє рішення мотивував тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів того, що став на шлях виправлення, а тому суддя дійшов висновку про наявність лише формально-юридичних підстав, передбачених ст. 82 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , вважає ухвалу суду першої інстанції від 22 листопада 2023 року незаконною та необґрунтованою, оскільки відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі став на шлях виправлення, немає жодного стягнення, залучався до робіт по благоустрою Коломийської ВК №41.

Просить скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 22 листопада 2023 року та ухвалити нову ухвалу про задоволення подання про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_6 .

До початку апеляційного розгляду від прокурора надійшло до суду письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст. 406 КПК України.

Перевіривши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством, зокрема п. 3 ч.1 ст.537 КПК України надається право суду, визначеному ч. 2 ст. 539 цього ж Кодексу, вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Положеннями ст. 82 КК України визначено порядок, спеціальні умови та строки, при дотриманні яких засудженій особі може бути замінено невідбуту частину покарання більш м`яким.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частиною 3 ст. 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Діюче законодавство наголошує на тому, що при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, слід ретельно з`ясувати той факт, що засуджений став на шлях виправлення, що вбачається із сукупності даних, а саме: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений Краматорським міським судом Донецької області від 17.09.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого 185 ч.3 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ухвали Донецького апеляційного суду від 09.06.2021 року визначено остаточне покарання 5 років 3 місяці позбавлення волі.

Початок строку 19.05.2020 року, кінець строку 06.10.2024 року, на час розгляду подання судом першої інстанції засуджений відбув більше 2/3 призначеного судом строку покарання ( а.п.2).

З наданої начальником Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» характеристики на ОСОБА_6 вбачається, що засуджений за час перебування в ДУ «УВП №6» м.Бахмут, та ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)», не допускав порушень вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладалися, заохочення не застосовувались. З 16.04.2022 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)». За час відбування покарання не допускає порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладалися. Приймає активну участь в роботах з благоустрою місць позбавлення волі. Застосовано два заохочення. Зазначає, що у відносинах з іншими засудженими неконфліктний. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення Вину в скоєному злочині визнав повністю. Станом на 19 жовтня 2023 р. відбув 2/3 призначеного судом строку покарання.

За змістом ст. 82 КК України заміна невідбутої частини основного покарання біль м`яким є правом, а не обов`язком суду.

Застосування більш м`якого покарання застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України,- виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання є не тільки сплив певної частини строку покарання, а й обов`язків факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується окрім зразкової поведінки, й сумлінним ставленням до праці за весь період перебування у виправній колонії, з урахуванням даних про особу.

Той факт, що за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 не допускав порушень вимог режиму утримання, на думку колегії суддів, не може бути безумовною підставою для застосування до засудженого більш м`якого покарання.

Під час прийняття рішення про застосування або відмову в застосування заміни невідбутої частину покарання більш м`яким покарання, окрім відбуття певної частини строку покарання, до уваги береться й ставлення засудженого до праці: наскільки акуратно та свідомо засуджений виконує покладені завдання, повно виконує надану роботу, ставиться до обладнання, а також бере участь у неоплачуваних роботах.

Колегія суддів вважає правильним, що суд першої інстанції, окрім сукупності наведених вище даних про особу ОСОБА_6 врахував те, що до нього за весь час відбування покарання не застосовувалось жодного заходу стягнення, було оголошено два заохочення, згідно з даними довідки № 261 про працевикористання засудженого ОСОБА_6 за період з квітня 2022 року по вересень 2023 року відсутні будь - які дані, що стосуються його працевлаштування , що у сукупності обґрунтовано розцінені судом як такі, що не доводять того факту, що останній своєю сумлінною поведінкою та ставлення до праці, довів той факт, що він став на шлях виправлення.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду про відмову у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі більш м`яким є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, а тому апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 22 листопада 2023 року про відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Коломийської ВК (№41)» про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання більш м`яким, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_5

ОСОБА_4