ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4625/23 Номер провадження 11-сс/814/1101/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_7

третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою з доповненнями ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2023 року за №0000055, задоволено клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , і накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту та відповідних заборон у встановленому КПК України порядку на майно, вилучене 17 жовтня 2023 року в ході огляду по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 , а саме на:

паперовий мішок, що містить напис «Golden Flame» 8L, із дерев`яним вугіллям;

паперовий мішок із написом «NNK» 4 кг;

паперовий мішок з написом «Flame Pur» 10 kg;

мішок із дров`яним вугіллям «Houtskool» 8L;

товаро-транспортні накладні на лісопродукцію в кількості 173 шт.;

чіпи на деревину в кількості 35 шт.;

ноутбук «Samsung NP-X22» із зарядним пристроєм;

планшет «Samsung SM-T231»;

книгу із записами та 63 документи щодо організаційно-розпорядчої діяльності підприємства;

деревину дров`яну, приблизним об`ємом 115, 2 м3;

дерев`яне вугілля, приблизною вагою 23, 2 т.

Порядок зберігання паперового мішка, що містить напис «Golden Flame» 8L, із дерев`яним вугіллям; паперового мішка з написом «NNK» 4 кг; паперового мішка з написом «Flame Pur» 10 kg; товаро-транспортних накладних на лісопродукцію в кількості 173 шт.; чіпів на деревину в кількості 35 шт.; ноутбука «Samsung NP-X22» із зарядним пристроєм; планшета «Samsung SM-T231»; книги із записами та 63 документів щодо організаційно-розпорядчої діяльності підприємства; мішка з дров`яним вугіллям «Houtskool» 8L, визначено відповідно до п.п.4, 7 Порядку зберігання речових доказів.

Деревину дров`яну, приблизним об`ємом 115, 2 м3, і дерев`яне вугілля, приблизною вагою 23, 2 т, залишено на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 на території підприємства по АДРЕСА_1 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував наявністю достатніх підстав уважати, що вказане вище майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тим, що на даній стадії провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого, а тому на нього необхідно накласти арешт з метою запобігання ризикам його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для забезпечення здійснення належного досудового розслідування.

Водночас слідчий суддя, врахувавши значний обсяг вилучених деревини та вугілля, дійшов висновку про залишення даних матеріальних об`єктів на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 на території підприємства, попередити про необхідність збереження арештованого майна та кримінальну відповідальність за ст.388 КК України (незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт).

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2023 року та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт зазначеного вище майна. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: ОСОБА_8 є суб`єктом підприємницької діяльності (ФОП), яку він здійснює з дотриманням вимог закону, на підставі дозвільної документації та докази, які би свідчили про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.241, ч.1 ст.246 КК України, є відсутніми; накладення арешту може мати негативний наслідок для підприємства ОСОБА_8 як суб`єкта підприємницької діяльності та місцевих жителів, які працевлаштовані в цьому підприємстві, порушує вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження; слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, протягом досудового розслідування не здійснено запитів для отримання необхідної інформації від державних установ і самого підприємця, не вжито належних заходів розслідування; деревина вже не є належним предметом дослідження для слідства, оскільки вона повністю порублена та неможливо встановити обставин її отримання; ОСОБА_8 не може бути забезпечено належне зберігання вугілля на відкритій ділянці місцевості свого виробництва в силу погодних особливостей, оскільки таке зберігання потребує специфічних умов. Водночас апелянт посилається на те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не зазначив достатніх даних щодо деревини, що унеможливить її ідентифікацію у випадку прийняття рішення про повернення останньої.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку апелянта та його представника на підтримку апеляційної скарги з доповненнями з підстав у неї наведених, позицію прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги з доповненнями та підтвердив те, що в даному кримінальному провадженні триває проведення слідчих дій, продовжується огляд вилучених речових доказів великого об`єму, зокрема, на даний час оглянуто за участю спеціалістів планшет, ноутбук, товарно-транспортні накладні (в тому числі складені на 7 різних вантажоодержувачів), які містять інформацію щодо пошуку місць збуту дров`яного вугілля та інші відомості, що мають значення для досудового розслідування та не можуть бути розголошені в силу стадії провадження, триває огляд мішків з-під вугілля, чіпів на деревину, вживаються всі необхідні заходи для можливості прийняття остаточного рішення щодо долі речових доказів, у зв`язку з чим просив із урахуванням стадії провадження залишити ухвалу слідчого судді без зміни, надавши слідству можливість установити всі обставини провадження, перевірила матеріали провадження й долучені в засіданні представника апелянта дані, обговорила доводи апеляційної скарги з доповненнями та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень.

Заходами ж процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Диспозицією ч.1 ст.241 КК України передбачено відповідальність за забруднення або іншу зміну природних властивостей атмосферного повітря шкідливими для життя, здоров`я людей або для довкілля речовинами, відходами або іншими матеріалами промислового чи іншого виробництва внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи для довкілля.

Порушення спеціальних правил може відбуватись як шляхом вчинення дій, що прямо заборонені природоохоронним законодавством, так і шляхом бездіяльності, що проявляється в недотриманні правил, норм і вимог щодо охорони атмосферного повітря від забруднення.

Згідно зі ст.33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» порушеннями законодавства в зазначеній галузі, зокрема, є: порушення прав громадян на безпечне для життя і здоров`я навколишнє природне середовище; перевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел в атмосферне повітря та нормативів гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел; перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах пересувних джерел; викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону; перевищення обсягів викидів забруднюючих речовин, встановлених у дозволах на викиди; недотримання вимог, передбачених дозволом на викиди; провадження незаконної діяльності, що негативно впливає на погоду і клімат; порушення встановлених законодавством правил складування та утилізації промислових і побутових відходів, транспортування, зберігання і застосування пестицидів і агрохімікатів, що спричинило забруднення атмосферного повітря; проектування й будівництво об`єктів з порушенням встановлених законодавством норм та вимог до охорони атмосферного повітря; невиконання розпоряджень та приписів органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря; недотримання норм екологічної безпеки, державних санітарних норм при проектуванні, розміщенні, будівництві та введенні в експлуатацію нових і реконструйованих підприємств, споруд та інших об`єктів, удосконаленні існуючих і впровадженні нових технологічних процесів та устаткування.

За ч.1 ст.246 КК України відповідальність настає, серед іншого, за зберігання незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяло істотну шкоду.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Лубенським РВП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2023 року за №0000055, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.241, ч.1 ст.246 КК України, за фактом здійснення суб`єктом господарювання за адресою: АДРЕСА_1 , підприємницької діяльності з порушенням вимог природоохоронного законодавства, що спричиняє забруднення атмосферного повітря шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля речовинами й іншими матеріалами промислового виробництва зі створенням небезпеки для життя, здоров`я людей та довкілля, а також незаконного зберігання деревини (а.п.131-132).

Як убачається з протоколів допитів від 03, 04 серпня 2023 року, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили те, що від підприємства по АДРЕСА_1 , яке огороджене високим парканом і на якому виготовляють вугілля, на протязі тривалого часу виходить різкий запах «гарі», на що ніхто не може вплинути (а.п.10-13 ).

Свідок ОСОБА_12 також підтвердив те, що над територією згаданого вище підприємства спостерігався дим, а повітря було насичене запахом спаленої деревини. На цю територію вантажний автомобіль завозив спиляну деревину, що підтверджується протоколом допиту від 09 вересня 2023 року (а.п.16-18).

Згідно з матеріалами виконаного доручення УСБ України в Полтавській області №41/7-703 від 11 вересня 2023 року досудовим розслідуванням установлено, що по АДРЕСА_1 незаконно функціонує підприємство з виготовлення дерев`яного вугілля з порушенням вимог закону щодо провадження такої діяльності, власником якого є ОСОБА_8 . Окрім того, ним здійснюється купівля незаконно здобутих на території Лубенського р-ну Полтавської обл. лісових насаджень (а.п.15).

12 жовтня 2023 року прокурором залучено спеціалістів працівників Лубенського РУ ГУ ДСНС України в Полтавській області, якими в ході огляду названого вище підприємства виявлено ряд порушень під час провадження ним діяльності, зокрема, майданчики для зберігання вугілля не було очищено від рослинного шару та горючих матеріалів. Вони не повинні заливатись паводковими та ґрунтованими водами. Тобто встановлено порушення, яке пов`язано із недотриманням вимог природоохоронного законодавства (а.п.37-41).

У зв`язку з наведеними вище обставинами, 17 жовтня 2023 року слідчим на підставі ухвали слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 жовтня 2023 року проведено огляд території підприємства по АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено: паперовий мішок, що містить напис «Golden Flame» 8L, із дерев`яним вугіллям; паперовий мішок із написом «NNK» 4 кг; паперовий мішок з написом «Flame Pur» 10 kg; мішок із дров`яним вугіллям «Houtskool» 8L; деревину дров`яну (порубану й відповідно без ідентифікуючих дозвільних ознак), приблизним об`ємом 115, 2 м3; дерев`яне вугілля, приблизною вагою 23, 2 т; товаро-транспортні накладні на лісопродукцію в кількості 173 шт.; чіпи на деревину в кількості 35 шт.; ноутбук «Samsung NP-X22» із зарядним пристроєм; планшет «Samsung SM-T231»; книгу із записами та 63 документи щодо організаційно-розпорядчої діяльності підприємства. Тобто на даному підприємстві, яке самостійно виробляє вугілля, виявлено численні порожні упаковки з-під вугілля різних іноземних виробників, що підтверджується протоколом даної слідчої дії з фототаблицею від 17 жовтня 2023 року (а.п.22-33).

17 жовтня 2023 року слідчим визнано речовими доказами зазначене вище майно з огляду на його відповідність критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, про що прийнято постанову (а.п.35).

За змістом оскаржуваної ухвали слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування про арешт вилученого майна. Вивчивши дане клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, встановив, що воно містить відповідне обґрунтування підстав і мети накладення арешту на вилучені в ході огляду матеріальні об`єкти, виходив з того, що застосування цього засобу забезпечення кримінального провадження необхідне з метою збереження речових доказів.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів уважає, що слідчий суддя правильно встановив наявність достатніх підстав уважати, що виявлені 17 жовтня 2023 року в ході огляду по АДРЕСА_1 паперовий мішок, що містить напис «Golden Flame» 8L, із дерев`яним вугіллям; паперовий мішок із написом «NNK» 4 кг; паперовий мішок з написом «Flame Pur» 10 kg; мішок із дров`яним вугіллям «Houtskool» 8L; товаро-транспортні накладні на лісопродукцію в кількості 173 шт.; чіпи на деревину в кількості 35 шт.; ноутбук «Samsung NP-X22» із зарядним пристроєм; планшет «Samsung SM-T231»; книга із записами та 63 документи щодо організаційно-розпорядчої діяльності підприємства; деревина дров`яна, приблизним об`ємом 115, 2 м3; дерев`яне вугілля, приблизною вагою 23, 2 т, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та обґрунтовано на даній стадії кримінального провадження визнані речовими доказами, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, як засоби й предмет вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому, колегія суддів наголошує, що в ході вирішення про арешт майна слід ураховувати стадію кримінального провадження. На стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання): стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. Вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (ст.ст.157, 163, ч.5 ст.234, 260 КПК України та інші), так і слідчими, прокурорами (ст.ст.134, 271, 276 КПК України та інші).

Таким чином, арешт майна на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу в кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Окрім того, до завдань слідчого судді/суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного вище кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані слідчому судді/суду матеріали є достатніми для застосування в рамках кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а тому доводи апелянта в цій частині щодо оцінки доказів із точки зору їх допустимості крізь призму аналізу окремих аспектів проведення обшуку також позбавлені підстав.

Арешт майна ж із підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, й на відміну від останніх підстав не вимагає обов`язкового оголошення підозри в кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на викладене вище, посилання апелянта на долучені ним документи щодо обставин діяльності підприємства не спростовують відповідність вилученого майна критеріям, установленим для речових доказів, на даній початковій стадії провадження, на якій, при цьому, здійснюється подальше співставлення наданих ОСОБА_8 даних, із обсягами вилучених у ході огляду великого об`єму деревини, дров`яного вугілля, їх характеристиками та порядком провадження діяльності підприємства за умови встановлення компетентним органом порушень у такій діяльності. Вилучення названих вище матеріальних об`єктів власне й надасть можливість шляхом їх ретельного огляду й дослідження, на виконання вимог ст.91 КПК України, встановити та співставити, додатково перевірити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Значення має те, що речові докази є незамінними, оскільки створюються самою подією й обстановкою вчиненого кримінального правопорушення, а тому їх втрата або суттєве пошкодження призводить до неможливості відтворення речового доказу, адже неможливим є повернення в минуле, коли він формувався.

Ураховуючи викладене вище, вид речових доказів, у зв`язку із обставинами розслідуваного провадження та наявністю визначених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України ризиків приховування, знищення, відчуження вилучених у ході огляду території підприємства матеріальних об`єктів, які мають бути збережені без зміни попереднього стану, то їх зберігання на цій стадії не у визначений слідчим суддею спосіб не гарантуватиме в повній мірі збереження доказових властивостей і достовірність даних, що вони містять. Ненакладення таким чином арешту на вилявлене і вилучене майно може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині необхідності проведення з ними ряду слідчих, процесуальних дій і експертних досліджень, надання запитів до спеціалізованих державних органів у сфері природоохоронного законодавства, для виконання органом досудового розслідування завдань, передбачених ст.2 КПК України.

Колегія суддів наголошує те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або повним позбавленням таких прав. Із огляду на те, що такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження є розумними і співмірними, зважаючи на завдання, об`єм і складність кримінального провадження.

Апеляційний суд ураховує наслідки арешту названого вище майна для його власника, однак в даному конкретному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження, а ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним для фіксування обставин розслідуваних кримінальних правопорушень.

Посилання апелянта на неможливість зберігання переданого йому на відповідальне зберігання майна є необґрунтованими, оскільки з фототаблиці до протоколу огляду місця події від 17 жовтня 2023 року вбачається, що згадане майно до проведення огляду зберігалось на території підприємства ОСОБА_8 у аналогічний спосіб зберігання що й даний час згідно з долученими до апеляційної скарги фотознімками. Територія підприємства має великі розмірні характеристики та засоби, в тому числі сховища, для зберігання майна в ході провадження підприємством спеціалізованої діяльності, яка передбачає створення умов для зберігання сировини, а тому й перешкоди для виконання судового рішення є відсутніми.

Також, усупереч доводам апеляційної скарги з доповненнями, резолютивна частина ухвали слідчого судді містить необхідні відомості (місце вилучення, вагу, кількість, об`єм та інші доречні ознаки) для ідентифікації майна, на яке накладено арешт з урахуванням його характеристик.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга з доповненнями не підлягає до задоволення.

Водночас слід зазначити, що судове рішення слідчого судді про арешт майна не перешкоджає його власникам або володільцям звернутись до слідчого судді чи суду з клопотанням за правилами ст.174 КПК України, згідно з якою арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2023 року про арешт майна без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4