Справа № 541/3540/23
№ провадження 1-кп/541/376/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000944 від 31.07.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, навідника першого механізованого відділення 2 механізованого взводу 11 механізованої роти 4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , має на утриманні малолітню дитину 2018 року народження та неповнолітню дитину 2009, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №168 від 14.06.2023 призначений на посаду навідника першого механізованого відділення 2 механізованого взводу 11 механізованої роти 4 механізованого батальйону військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем солдат ОСОБА_6 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1,2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551- XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби, вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

В січні 2023 року (точної дати та часу під час здійснення досудового розслідування встановити не виявилося за можливе) під час перебування у м. Званівці Донецької області, маючи вільний доступ до вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, вибухових пристроїв, взяв три корпуси ручної гранати із запалами.

06 липня 2023 року, ОСОБА_6 , прибув на реабілітацію в лікарню до м. Краматорськ Донецької області, взявши з собою з району виконання завдань за призначенням корпус ручної гранати РГО, ручної оборонно-наступальної гранати DМ51А2, гранати з позначенням на важілі 10- 07-20, які перебували в зборі.

Після цього, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що віднайдені ним предмети, а саме корпус ручної гранати РГО з ударно-дистанційним запалом (УДЗ), ручної оборонно-наступальної гранати DМ51А2 з додатковим екраном з уламками з запалом ручної гранати DМ82АЗ, гранати з позначенням на важілі 10-07-20 у конструктивному зборі являються боєприпасами, діючи в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, забрав їх собі, обернувши у своє володіння.

В подальшому, ОСОБА_6 перевіз дані корпуси ручної гранати РГО з ударно-дистанційним запалом (УДЗ), ручної оборонно-наступальної гранати DМ51А2 з додатковим екраном з уламками з запалом ручної гранати DМ82АЗ, гранати з позначенням на важілі 10-07-20 до м. Миргород Полтавської області, де почав незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу на території гаражного приміщення, розташованого за адресою: м. Миргород, вул. 9-травня,

Після чого, 30.07.2023, у невстановлений слідством час, перебуваючи на кладовищі в м. Миргород по вул. Зірковій вийняв з гранати кільце з запобіжником та кинув на відкритій ділянці місцевості у трав`янисті насадження, де 31.07.2023 в ході огляду місця події було вилучено: важіль від гранати іноземного виробництва з маркуванням 10-02-20, рештки осколки з воронки.

31.07.2023 в ході обшуку гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , яке орендує ОСОБА_6 , в останнього було вилучено: корпус гранати РГО, предмет зеленого кольору за зовнішніми ознаками схожий на корпус гранати DМ-51, підривач типу УДЗ, предмет ззовні схожий на підривач до гранати DМ-51 ВМ-32, які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-23/11862-ВТХ від 09.08.2023, є корпус ручної гранати РГО з ударно-дистанційним запалом (УДЗ), ручної оборонно-наступальної гранати DМ51А2 з додатковим екраном з уламками з запалом ручної гранати DМ82АЗ, споряджений в середині, які у конструктивному зборі є вибуховим пристроєм придатним для вибуху.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 06.07.2023р., знаходячись на бойовій позиції в с. Яковлевка Донецької області, він знайшов 3 гранати, вкинув їх в похідний рюкзак, а після евакуації вдягнув рюкзак і забув, що їх там залишив. Побачив гранати вже в госпіталі в смт. Олександрівка, коли перевіряв вміст рюкзаку. Потім поїхав у відпустку в м. Миргород, одну з гранат підірвав біля кладовища в с. Почапці, інші були в гаражі. Зазначив, що має 6 контузій. Щиро розкаюється у скоєному. Просив суд не призначати йому суворе покарання.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який раніше не судимий, офіційно працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2018 року народження та неповнолітню дитину 2009 року народження, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, розкаявся у скоєному, враховуючи висновок органу пробації, тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На переконання суду, остаточне покарання саме у такому розмірі буде домірним скоєному, відповідатиме визначеній ст. 50 КК України меті призначення покарання та особі обвинуваченого, принципу індивідуалізації покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.69 КК України не встановлено.

Питання щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання відшкодування витрат пов`язаних із залученням експерта вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч.4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_6 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини за місцем проходження військової служби.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення експертизи, в сумі 6214 (шість тисяч двісті чотирнадцять) грн.

Арешт, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.08.2023р. на майно: корпус гранати РГО, що запакований до сейф пакету АВ 1160397; предмет зеленого кольору за зовнішніми ознаками схожий на корпус гранати DM-51, що запаковано до сейф пакету АВ1160399; підривач типу УДЗ, що запаковано до сейф пакету АВ1160430; предмет зовні схожий на підривач до гранати DM-51 ВМ-32, що запаковано до сейф пакету АВ1160389; важіль від гранати іноземного виробництва з маркуванням 10-02-20, що запаковано до сейф пакету АВ1160425; рештки осколки з воронки, що запаковано до сейф пакету АВ1160426 скасувати.

Речові докази:

- корпус гранати РГО, предмет зеленого кольору за зовнішніми ознаками схожий на корпус гранати DМ-51, підривач типу УДЗ, предмет ззовні схожий на підривач до гранати DМ-51 ВМ-32, важіль від гранати іноземного виробництва з маркуванням 10-02-20, які передані до камери зберігання зброї та бойових припасів Миргородського РВГІ ГУНП в Полтавські області за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Якова Усика 34, згідно квитанцій № 59 від 30.08.2023р. знищити;

- додатковий екран з уламками ручної оборонно-наступальної гранати DМ-51А2, передати до Полтавського НДЕКЦ МВС України для включення до інформаційно-довідкової колекції відділу вибухотехнічних та пожежотехнічних.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня.

СуддяОСОБА_1