Справа № 350/1004/20
Провадження № 11-кп/4808/341/23
Категорія ч.1 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2023 року, якою стягнуто з обвинуваченої на користь потерпілої процесуальних витрат на правову допомогу, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 12 травня 2023 року стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 у кримінальному провадженні (в частині розподілу судових витрат) за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 3 липня 2020 року за № 0000003, витрати на правову допомогу у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень.

Суд своє рішення мотивував тим, що право потерпілого на відшкодування судових витрат, передбачене Кримінальним процесуальним кодексом України, та має бути захищене при винесенні обвинувального вироку, або ж при ухваленні рішення про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_13 , вважає ухвалу Рожнятівського районного суду від 12.05.2023 року незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що згідно правового висновку Постанови Верховного суду від 17.06.2020 року та вимог КПК України, вирішити питання про розподіл процесуальних витрат можливо двома способами, а саме у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, зокрема в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, а також відповідно до положень ч.5 ст. 534 КПК України судом, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Зазначає, що ухвала Рожнятівського районного суду щодо закриття вказаного кримінального провадження набрала законної сили 27.10.2022 року, тобто розгляд по суті завершено, а тому залишається єдиний можливий варіант вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, згідно положень ч.5 ст. 534 КПК України додатковою ухвалою.

Тобто суд першої інстанції повинен був винести, згідно Розділу VIII (виконання судових рішень) на підставі письмового клопотання, відповідно до вимог ч.2 ст. 539 КПК України додаткову ухвалу, пов`язану із виконанням судових рішень.

Судом першої інстанції неправильно було встановлено, що питання розподілу судових витрат неврегульовані КПК України, оскільки дане питання чітко регулюється нормами КПК України.

Звертає увагу, що ухвала Івано-Франківського апеляційного суду від 27.10.2022 року на яку суд першої інстанції посилається, є незаконною і її неможливо виконати, оскільки вона суперечить вимогам КПК України та вищевказаному правовому висновку Верховного суду.

Вказує, що стороною обвинувачення із початку судового розгляду і до теперішнього часу не подано у цій справі жодного письмового клопотання або заяви про необхідність стягнення процесуальних витрат з ОСОБА_8 , а також відсутні факти звернення до суду із таким клопотанням або заявами поза межами розгляду цієї справи.

Чинний КПК України передбачає, що лише ухвалення судом обвинувального вироку може бути підставою для стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу.

Тобто, стаття 124 КПК України вказує не на форму судового рішення (вирок або ухвалу), яким можна стягнути процесуальні витрати, а на підставу стягнення таких витрат.

Таким чином, виключною підставою для стягнення процесуальних витрат, згідно вимог КПК України є ухвалення обвинувального вироку, а не ухвали про закриття кримінального провадження.

Зазначає, що якщо підтвердиться, що захисник ОСОБА_12 надавав безоплатну правову допомогу на досудовому розслідуванні потерпілій, тоді сума витрат на правову допомогу буде менша.

Також в матеріалах справи відсутній ордер на надання правової допомоги захисником ОСОБА_12 під час досудового розслідування.

Зазначає, що судом не звернуто увагу, що обвинувачена виховує неповнолітню дитину та не працює, однак вказані обставини вже були встановлені в ухвалі Рожнятівського районного суду від 10.08.2022 року.

Просить ухвалу Рожнятівського районного суду від 12.05.2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в стягненні з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 14 000 гривень.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_8 та її захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати;

- прокурор, потерпіла ОСОБА_11 та її представник адвокат ОСОБА_12 заперечили з приводу апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до ухвали Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2022 року, ОСОБА_8 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 цього ж Кодексу у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 3 липня 2020 року за № 0000003 - закрито. Вказана ухвала суду набрала законної сили 27 жовтня 2022 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2022 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності скасовано тільки в частині вирішення питання про розподіл судових витрат. Призначено новий судовий розгляд в цій частині. В решті ухвалу залишено без змін. Ця ухвала суду набрала законної сили 27 жовтня 2022 року.

Колегія суддів погоджується із тим, що судові витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами, зокрема і учасників кримінального провадження, яким є потерпілий.

Відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються зокрема і витрат на правову допомогу.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, потерпіла під час розгляду справи подала докази понесених нею судових витрат, які складаються із витрат на правову допомогу про які вона зазначила в позовній заяві та уточненій позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до частини першої статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17), КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був винести, згідно Розділу VIII (виконання судових рішень) на підставі письмового клопотання, відповідно до вимог ч.2 ст. 539 КПК України додаткову ухвалу, пов`язану із виконанням судових рішень, є безпідставними.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі обґрунтовано вказав, що вищенаведена позиція, щодо розгляду цього питання в порядку ч.5 ст. 534 КПК України та обов`язковою подачею потерпілою письмового клопотання про стягнення судових витрат суперечить ухвалі Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у цій справі.

Окрім цього, як зазначено вище, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2022 року, скасовано тільки в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому такі доводи сторони захисту щодо розгляду судом першої інстанції питання про розподіл процесуальних витрат в порядку виконання судових рішень, є необґрунтованими та безпідставними.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 від 2 липня 2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» зазначено, що суди повинні суворо додержувати вимог кримінального та кримінально-процесуального законодавства України щодо забезпечення прав потерпілого при закритті кримінальної справи.

Таким чином, право потерпілого на відшкодування судових витрат, передбачене Кримінальним процесуальним кодексом України, та має бути захищене при винесенні обвинувального вироку, або ж при ухваленні рішення про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Щодо вирішення питання розміру процесуальних витрат понесених потерпілою на правову допомогу, то суд прийшов до обґрунтованого переконання, що правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про те, що у цьому кримінальному провадженні надавалася безоплатна вторинна правова допомога потерпілій, є безпідставними, так як в матеріалах кримінального провадження відсутнє доручення компетентного органу про надання такої допомоги, а наявний ордер адвоката ОСОБА_12 про надання потерпілій ОСОБА_11 правової допомоги.

Враховуючи вищевикладене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування оскаржуваної ухвали, при апеляційному розгляді не встановлено.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а ухвалу Рожнятівського районного суду від 12 травня 2023 року без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2023 року, якою стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_11 процесуальних витрат на правову допомогу без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5