Номер провадження 11-кп/816/1055/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Сексуальне насильство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми у режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 березня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ловля Прилузького району Республіки Комі, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працює робітником Недригайлівської районної філії Сумського обласного центру зайнятості, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , в якій останній просить вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 березня 2023 року відносно ОСОБА_8 скасувати та закрити дане провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки невстановлені достатні докази його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 лютого 2021 року, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

У строк остаточно призначеного покарання зараховано покарання, яке частково відбуте ОСОБА_8 за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 лютого 2021року, обраховуючи ОСОБА_8 строк відбування покарання з 07 березня 2020 року.

Включено інформацію про ОСОБА_8 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо заперечення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України, судом не спростовані, не усунуті сумніви його винуватості, а висновки суду побудовані на припущеннях.

Так у оскаржуваному вироку суду зазначено, що « ОСОБА_10 в судовому засіданні не зазначила про абсолютну впевненість у тому, що саме ОСОБА_8 вчинив злочин щодо неї приймаються до уваги судом. Разом з тим, його вина доведена не тільки показаннями потерпілої, а й іншими дослідженими в судовому засіданні показаннями свідків та доказами» - в даному випадку жодного свідка та доказу причетності ОСОБА_8 , до даного злочину матеріали справи не містять, все обвинувачення ґрунтувалось лише по суті на показах потерпілої особи, яка в судовому засіданні сказала, що не може з впевненістю сказати, що злочин проти неї вчинив безпосередньо ОСОБА_8 .

Також, апелянт зазначає, що обвинувальний акт містить обставини злочину, а саме, що 01 вересня 2019 року, близько 12 год. 10 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на вул Харитоненко в м. Суми, неподалік спортивного комплексу «Барса», помітив малолітню мешканку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і в нього виник злочинний умисел на вчинення сексуального насильства. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_8 спустив шорти, в які був одягнутий в той час та нижню білизну, таким чином оголив свій статевий орган, дивився на потерпілу. Проте, свідок ОСОБА_11 повідомляла суду, що приїхали разом з ОСОБА_8 у місто Суми близько 11 години дня, близько 11 год 30 хв. зайшли в гуртожиток на вул. Робітнича, м. Суми, одразу ОСОБА_8 почав облаштовувати кімнату для старшої доньки ОСОБА_12 , потім ОСОБА_13 з дітьми виходила до магазину за продуктами прийшли з дітьми до гуртожитки близько 12 години ОСОБА_8 був на місці і гуртожиток не покидав. Одягнутий ОСОБА_8 був у джинси синього кольору, футболку теніску голубу з білим комірцем. Однак, суд не надав даним показам належної уваги, по суті ОСОБА_11 зазначає про алібі ОСОБА_14 , про те, що о 12 годині він був у іншій частині міста і ніяк не біля ФК «Барса». Потерпіла ОСОБА_10 наголошувала на тому, що нападник був у шортах та сірій футболці, але у ОСОБА_14 таких речей навіть не було, проте, суд не узяв до уваги дані обставини.

Крім того, як вказує апелянт, згідно наданих пояснень спеціаліста ПрАТ «ВФ Україна» ОСОБА_15 за фіксацією базових станцій мобільного телефону не можливо встановити місце знаходження особи, про те суд у вироку робить висновок, що ОСОБА_14 об 11 год. 37 хв. був по вул. Харківській, а о 12 год. 25 хв. по вул. Воскресенській, 2, хоча сам спеціаліст ПрАТ «ВФ Україна» повідомляв, що в залежності від навантаження станцій телефонний сигнал може розподілятися між іншими менш завантаженими станціями, тому стверджувати про конкретне місце знаходження він не може.

Апелянт вказує, що ОСОБА_8 не визнає себе винним, в судовому засіданні пояснив, що жодного відношення до інкримінованого злочину не має, і орган обвинувачення нічим не спростував таку позицію ОСОБА_8 , обвинувачення у цій справі не містить доказів об`єктивного характеру винуватості останнього та в основному будується на тому, що він схильний до злочинів проти статевої свободи і був у місті Суми в день скоєння злочину.

Апелянт вважає, що висновок суду про винуватість ОСОБА_8 побудований не на конкретних фактах і доказах, а на домислах, які не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали, письмових заперечень на подану апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшло.

Згідно з вироком, 01 вересня 2019 року, близько 12:10 ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік мосту Харитоненка у м. Суми зі сторони вулиці Харитоненка в м. Суми, помітив малолітню місцеву мешканку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра сама йшла по даній вулиці, а саме по стежці у напрямку вулиці Троїцької в м. Суми. У цей час у ОСОБА_8 , який враховуючи фізіологічні дані ОСОБА_10 (її зріст, тіло будову), розумів, що вона є особою,, яка не досягла 14 років, виник злочинний умисел на вчинення сексуального насильства відносно ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 побачивши малолітню ОСОБА_10 та діючи з прямим умислом, з метою задоволення своєї статевої пристрасті спустив нижню білизну, таким чином оголивши свій статевий орган, дивився на потерпілу.

Побачивши це, малолітня ОСОБА_10 злякалась та почала тікати, піднімаючись по стежці вгору від мосту по вул. І.Харитоненко в напрямку вулиці Троїцької в м. Суми. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 з метою вчинення сексуального насильства над потерпілою, наздогнав малолітню ОСОБА_10 та тримаючи однією рукою дівчинку за талію, а іншу руку засунув між шортами та нижньою білизною дівчинки, та з метою задоволенні своєї статевої пристрасті почав торкатись пальцями тіла дівчинки, чим вчинив сексуальне насильство відносно малолітньої ОСОБА_10 , не пов`язане з проникненням в тіло іншої особи. ОСОБА_10 почала вириватися від ОСОБА_8 , але їй це не вдалося, так як ОСОБА_8 значно фізично сильніший за неї. Після чого ОСОБА_10 почала кликати на допомогу, неподалік проходив молодий чоловік і ОСОБА_8 злякавшись з місця вчинення злочину зник.

Своїми умисними діями, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 153 КК України, тобто вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням у тіло іншої особи, щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурорів, які вважали рішення суду законним та обґрунтованим, просили залишити його в силі, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повному обсязі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З матеріалів даного провадження вбачається, що органом досудового розслідування, а також судом першої інстанції, дії обвинуваченого ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч. 4 ст. 153 КК України - вчинення насильницьких дій сексуального характеру, що не пов`язані із проникненням у тіло іншої особи, щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

З вказаною кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів погоджується в повному обсязі та, на спростування доводів апелянта про те, що ОСОБА_8 не має жодного відношення до інкримінованого злочину, вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини останнього у його вчиненні, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були повно і всебічно досліджені та оцінені судом.

Так, зі змісту оскаржуваного вироку, вбачається, що в судовому засіданні був допитаний обвинувачений ОСОБА_8 , який свою вину у вчиненні вказаного злочину не визнав та пояснив суду, що з 2018 працював в с. Хоружівці, де серед іншого займався фото-відеозйомкою. ОСОБА_11 , яка разом з ним працювала та мешкала по сусідству, попросила допомогти з поселенням в гуртожиток її доньки ОСОБА_16 , крім того, у нього в цей час трапилась нагода отримати благословення церковного працівника. А тому, 01 вересня 2019 року, крім ОСОБА_16 , яка поселялась до гуртожитку, з ними поїхали ОСОБА_17 та ОСОБА_18 - її молодші брати. Обвинувачений вказував, що він не міг бути в шортах, а був одягнений в сині темні джинси та світлу теніску з коміром та рукавами, на яких була кайма. ОСОБА_12 речі до гуртожитку мали привезти батьки її однокласниці ОСОБА_19 . Також, обвинувачений вказував, що він мав замовити фотографії.

Зранку 01 вересня 2019 року, узявши необхідні речі, разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_18 близько 09 год. 05 хв., автобусом вони виїхали у бік смт. Недригайлів до м. Суми. В м. Суми перейшли до маршрутки та вийшли на зупинці біля магазину «Рона». Пішли до гуртожитку. Для ремонту кімнати виникла необхідність придбати деякі речі. Через необхідність замовити друк фотографій - він відразу направився до ПП ОСОБА_22 , що поблизу центрального універмагу в художньому салоні на вул. Петропавлівській. Замовивши фотографії та придбавши необхідні речі в магазині «Рона», він повернувся до гуртожитку. Автомобіль з речами ОСОБА_16 вже стояв біля гуртожитку, тому він заніс речі в гуртожиток та почав ремонт у кімнаті. Закінчивши ремонт він знову направився у центр міста, щоб забрати фотографії та занести флеш-накопичувач до центу зайнятості. Потім пішов до дитячого парку «Казка», потім до магазину радіодеталей, що на вул. Козацький вал. Потім купив деякі продукти та повернувся до гуртожитку, де вже була ОСОБА_11 . Після того, разом з ОСОБА_11 та дітьми пересувались по місту у різних справах і близько 21 год. 00 хв. повернулись додому.

Крім того, обвинувачений зазначав, що статевого потягу до неповнолітніх у нього не було, а злочини, за які він засуджений, він скоював «на видноті» для привернення уваги суспільства до бездіяльності поліції. Цього злочину він не скоював та 01 вересня 2019 року біля моста ОСОБА_23 не перебував. Користувався телефонним номером НОМЕР_1 , який працював погано, кому телефонував не пам`ятає. Приїхав до м. Суми після 10 год. 00 хв., а близько 12 год. 00 хв., ймовірно, перебував на вул. Петропавлівській, замовляючи фотографії, що було найближчим місцем до вул. Харківської. Коли після замовлення фотографій він повернувся до гуртожитку, ОСОБА_11 вже пішла до дитячого парку і більше в гуртожитку він її не бачив. Не впевнений, що флеш-накопичувач передавав саме в цей день.

Судом, також, була допитана і потерпіла ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що 01 вересня 2022 року, ближче до 12 години вона йшла до своєї подруги додому через міст біля спортивного клубу «Барса». За 1-2 м від себе побачила чоловіка, без штанів та білизни, не звернула увагу і пішла далі. Коли пройшла 10-15 м, чоловік її наздогнав та вхопив ззаду. Він був у світлій футболці, чи вдягнув штани не помітила, тримав її близько 1,5 хв. та в цей час засунув руку у шорти (між шортами і білизною). Вона кричала, а приблизно за 50 метрів від них був інший чоловік. Можливо він його помітив і відпустив її. Після цього вона пройшла близько 10 м, обернулась і помітила чоловіка в кущах, більше не оберталась. Вона впевнена, що цією особою був обвинувачений, оскільки більш схожих на нападника людей ні під час впізнання, ні за інших обставин вона не бачила. З приводу даної події вона сильно переживала, до психолога зверталась тільки в межах кримінального провадження.

Також, судом, в якості свідка, була допитана ОСОБА_11 , яка вказувала, що була сусідкою обвинуваченого. 01 вересня 2019 року вона, разом з ОСОБА_8 двома синами та донькою їздила заселяти доньку до гуртожитку, оскільки вона поступила до училища ім. Бортнянського. Виїхали з с. Хоружівка близько 09 год., до м. Суми приїхали близько 11 год. З автовокзалу поїхали маршрутним таксі до гуртожитку по вул. Робочій. ОСОБА_8 був одягнутий в джинсах та світлій тенісці чи футболці з ґудзиками та комірцем. До ОСОБА_8 було важко додзвонитись, тому виходили на зв`язок вже ближче до вечора, коли треба було їхати додому. ОСОБА_8 був відсутній в гуртожитку близько 2-3 годин, пояснивши, що треба за запчастинами, проте, чи придбав він запчастини їй невідомо. Вона не пам`ятає чи встигнув повернутись ОСОБА_8 до гуртожитку, перед тим як вони вийшли, чи вони домовлялись по телефону. Зустрілись з ОСОБА_8 вже перед від`їздом з м. Суми. У них з ОСОБА_8 кілька місяців були стосунки, проте вони не проживали як чоловік та дружина. З ОСОБА_8 їздила в м. Суми 2-3 рази. Цього разу поїхали поселити доньку в гуртожиток, придбати речі до школи молодшим дітям та сходити в парк «Казка». Чи планував ще щось ОСОБА_8 зробити в м. Суми їй невідомо. Вона користувалась мобільним телефоном НОМЕР_2 . До ОСОБА_8 періодично не можна було додзвонитися через те, що були проблеми з телефоном.

Проте, саме показання потерпілої були покладені судом в основу прийнятого рішення, а на спростування доводів апелянта щодо деяких відмінностей в деталях її показів, на що захисник ОСОБА_9 , також, звертав увагу і у суді першої інстанції, колегія суддів зауважує, що суд дійшов вірного висновку що вони жодним чином не ставлять під сумнів щирість та достовірність таких її показань, оскільки є послідовними та повними, крім того, обставин того, що у потерпілої до обвинуваченого було неприязне відношення, за яких вона могла обмовити його, судом встановлено не було.

При цьому, колегія суддів зауважує, що окрім показань потерпілої ОСОБА_10 , судом було досліджено і інші, зібрані у справі письмові докази, а саме:

-довідку КНП СОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» від 03 червня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_10 ознак психічного розладу не виявляє, звернення з приводу надання психіатричної допомоги відсутні;

-характеристики на ученицю 8-А класу КУ Сумська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 23 ОСОБА_10 , згідно якої остання позитивно характеризується за місцем навчання;

-висновку судово-психіатричного експерта №155 від 23 липня 2020 року, за яким у ОСОБА_10 підвищеної схильності до фантазування не виявлено, вона могла правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, розуміла характер та значення вчинених щодо неї протиправних дій, могла чинити опір в межах ресурсів власної особистості;

-протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18 жовтня 2019 року, відповідно до якого серед ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_24 та ОСОБА_25 ОСОБА_10 за зовнішністю та голосом не впізнала нікого;

-протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03 червня 2020 року з відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_8 за носом, широкими плечима, формою голови та залисинами у вигляді трикутника як чоловіка, який вчинив розпусні дії щодо неї;

-протоколу проведення слідчого експерименту від 14 серпня 2020 року з відеозаписом за участю потерпілої ОСОБА_10 , в ході якого остання вільно орієнтуючись на місцевості, продемонструвала на місці події обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення;

-протоколу огляду місця події від 01 вересня 2021 року з участю кінолога, потерпілої ОСОБА_10 та її законних представників та акту про застосування службового собаки від 01 вересня 2019 року, відповідно до якого 01 вересня 2019 року, у період часу з 13 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. на вул. Харитоненка в м. Суми поблизу мосту через р. Псел на місці спроби зґвалтування неповнолітньої була застосована службова собака, яка взяла слід на місці події, повела кінолога вздовж р. Псел, пройшла приблизно 800 метрів, вийшла до вул. Псільська та припинила свою роботу, у зв`язку з заслідкованістю місцевості. Обстановку зафіксовано на місці події.

Крім того, за наявності того, що і свідок ОСОБА_11 , і потерпіла ОСОБА_10 про час описуваних ними подій зазначали лише виходячи з суб`єктивного сприйняття часу, без прив`язки до будь-яких обставин, з метою встановлення точного часу вчинення злочину, судом було досліджено:

-форму виводу АРМ 102 про подію №42487685, відповідно до якої 01 вересня 2019 року о 12:19:00 ОСОБА_26 на лінію 102 повідомила, що невідомий чоловік напав на доньку заявниці ОСОБА_10 , затіг до кущів та ліз під нижню білизну, можливо намагався зґвалтувати, але почувши розмову невідомого по телефону, злякався та втік;

-протокол прийняття заяви від 01 вересня 2019 року о 13 год. 30 хв. про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_26 просила притягти до відповідальності невідомого, який 01 вересня 2019 близько 12 год. 10 хв., перебуваючи в районі мосту по вул. Харитоненка в м. Суми вчинив розпусні дії щодо її малолітньої доньки.

Саме з врахуванням зазначених доказів судом було встановлено, що злочин був вчинений 01 вересня 2019 року незадовго до 12 год. 19 хв., що співпадає з показаннями потерпілої ОСОБА_10 .

Крім того, судом було досліджено і довідку УОТЗ ГУНП в Сумській області №1070/18/02-2020 від 16 жовтня 2020 року, створену на підставі інформації від ПрАТ «ВФ Україна», яку було надано згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 22 червня 2022 року, на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 червня 2020 року.

У вказаній довідці зазначена інформація про те, що 01 вересня 2019 року, телефон НОМЕР_3 , яким, користувався обвинувачений (як він сам вказував у своїх поясненнях), був зареєстрований базовою станцією, розташованою на території м. Суми в 10 год. 42, об 11 год. 13 хв. відбулося з`єднання з базовою станцією, по вул. Роменській, 52, об 11 год. 37 хв. - по вул. Харківській, 30/1, а о 12 год. 25 хв. - по вул. Воскресенській, 2.

Допитаний в якості спеціаліста ОСОБА_27 , суду пояснював, що у ПрАТ «ВФ Україна» розташування базових станцій змінюється вкрай рідко, ймовірність з`єднання з базовою станцією по вул. Харківській, 30/1 мобільного телефону, який перебуває на вул. Петропавлівській чи вул. Соборній вкрай мала, оскільки між цими місцями перебуває ще декілька базових станцій, з якими мав зв`язатися мобільний термінал у випадку втрати зв`язку з найближчою базовою станцією, що також є досить малоймовірною подією. Крім того зазначив, що зоною обслуговування базової станції по вул. Харківській, 30/1 (азимут 330) є територія біля неї вздовж вул. Харківської, а також узбережжя р. Псел біля вул. Героїв Сумщини.

Таким чином, з врахуванням показань свідка ОСОБА_11 , спеціаліста та інформації з довідки УОТЗ ГУНП в Сумській області №1070/18/02-2020 від 16 жовтня 2020 року, суд і дійшов висновку, що практично відразу після прибуття 01 вересня 2019 року до м. Суми у гуртожиток по вул. Робочій, ОСОБА_8 залишив це місце та об 11 год. 37 хв. перебував вже в іншому районі м. Суми, який відповідає напрямку руху до мосту Харитоненка з вул. Робочої, а о 12 год. 25 хв. вже повернувся з місця вчинення злочину, з врахуванням потрапляння його мобільного терміналу у зону дії базової станції по вул. Воскресенській, 2.

При цьому, колегія суддів зауважує, що показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його активного переміщення у той день по м. Суми у різних справах, жодним чином не підтверджені, і зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що інформацією, що міститься у вищезазначеній довідці та показаннями спеціаліста, не підтверджено конкретне місце знаходження останнього у зазначений час, апелянт не вказує якими доказами це спростовується.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку дійсно відсутні прямі докази, що підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ч.4 ст.153 КК України, однак обставини кримінального правопорушення підтверджуються сукупністю інших належних і допустимих непрямих доказів, з якими не узгоджуються непослідовна версія обвинуваченого щодо непричетності його до вчинення дій сексуального характеру щодо неповнолітньої ОСОБА_10 , тому суд першої інстанції цілком обґрунтовано і мотивовано поклав сукупність таких непрямих доказів в основу обвинувачення особи.

Крім того, колегія суддів зауважує, що при прийнятті оскаржуваного вироку судом було вірно враховано те, що вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 лютого 2021 року ОСОБА_8 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України щодо малолітніх потерпілих, однак, у даному провадженні зазначені обставини не стали ключовими, оскільки вина останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України була встановлена судом з врахуванням зібраних доказів, належність та допустимість яких у колегії суддів сумніву не викликає.

Таким чином, доводами апеляційної скарги правильність висновків оскаржуваного вироку жодним чином не спростовано, під час апеляційного розгляду не було здобуто доказів та не встановлено обставин, за яких би дане провадження підлягало б закриттю, у зв`язку недоведеністю вини ОСОБА_8 , про що просить апелянт у поданій апеляційній скарзі.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 березня 2023 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим обвинуваченим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання копії даної ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4