№ 204/8574/23
№ 1-кп/204/1060/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в режимі відеоконференції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001632 від 31 травня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у смт. Нова Водолага Харківської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, командир бойової машини-командира 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «майстер сержант», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,-

встановив:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 грудня 2023 року № 352 майстер сержант ОСОБА_5 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09 грудня 2023 року № 373-РС на посаду командира бойової машини-командира 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 вважається таким, що справу та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків.Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Відповідно до ст. 28 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.Статтею 32 Статуту також передбачено, що за своїми військовими званнями для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу начальниками є майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу. Також, відповідно до статті 107 Статуту Заступник командира батальйону (корабля 3 рангу) з морально-психологічного забезпечення в мирний і воєнний час відповідає за організацію і проведення виховної роботи, за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, бойових завдань, повсякденної діяльності батальйону (корабля), за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців роти, їх соціальний захист.Заступник командира батальйону (корабля 3 рангу) з морально-психологічного забезпечення підпорядковується командирові батальйону (корабля 3 рангу) і є прямим начальником усього особового складу батальйону.Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №279 від 01 жовтня 2022 року майора ОСОБА_7 призначено на посаду заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .Таким чином, заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_7 по відношенню до майстер сержанта ОСОБА_5 був прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній - підлеглим майора ОСОБА_7 .Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.Згідно ст. 36 Статуту командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності. В свою чергу, майстер сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши в умовах воєнного стану військовий злочин за наступних обставин. Так, у зв`язку із виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

18 квітня 2023 року майстер сержант ОСОБА_5 разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 перебували за місцем тимчасового розташування 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби за призначення щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі у безпосередньому зіткненні з противником.18 квітня 2023 року приблизно о 11 год. 00 хв., перебуваючи за місцем тимчасового розташування 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_2 , майстер сержант ОСОБА_5 отримав законний усний наказ свого прямого начальника - заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 , що виданий на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 0223/ОКП/3213дск від 14.02.2023 року, про вибуття для ведення оборонного або наступального бою в напрямку АДРЕСА_3 , західна околиця АДРЕСА_4 , зайняття оборони на вказаному напрямку та ведення оборонного бою або наступального бою наявними вогневими засобами. Отримавши зазначений наказ прямого начальника, майстер сержант ОСОБА_5 злякався виконувати покладені на нього обов`язки з військової служби. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, майстер сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді командира бойової машини-командира 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 18 квітня 2023 року приблизно о 11 год. 00 хв., перебуваючи за місцем тимчасового розташування 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника - заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 , що виданий на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 0223/ОКП/3213дск від 14.02.2023 року, про вибуття для ведення оборонного або наступального бою в напрямку АДРЕСА_3 , західна околиця АДРЕСА_4 , зайняття оборони на вказаному напрямку та ведення оборонного бою або наступального бою наявними вогневими засобами, усно та відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися в непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

В ході судового засідання сторонами надано суду письмову угоду про визнання винуватості від 23 листопада 2023 року, яка була укладена між прокурором у кримінальному провадженні - прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , що містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч.4 ст.402 КК України, де вказано, що обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового провадження повністю визнав свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, зазначеному в обвинувальному акті, щиро розкаюється у вчиненому, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.4 ст.402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст.62 КК України, замінити основне покарання ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців на утриманням у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на один рік шість місяців.

Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду між прокурором та обвинуваченим, із захисником, про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення сторін про затвердження угоди, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості ОСОБА_5 може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене покарання.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним (обвинуваченим) може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_5 у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого та міркувань прокурора, захисника в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання обвинуваченим винуватості у його скоєнні.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим, за участі захисника, про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинені кримінального правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2023 року відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 110,124, 318, 369, 371-374, 468-476 КПК України, суд-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором у кримінальному провадженні - прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , від 23 листопада 2023 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.

На підставі ст.62 КК України, призначене ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців замінити на покарання у виді утриманням у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк один рік шість місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк призначеного покарання зарахувати ОСОБА_5 попереднє ув`язнення з 20.04.2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1