Справа № 357/1598/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 19.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

23 січня 2024 року (здано до відділення поштового зв`язку 19 січня 2024 року) до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 19.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення згідно з поданим клопотанням:

19.01.2024 СВ Білоцерківського РУП ГУНП України в Київської області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000237, за фактом дорожньо-транспортної події, яка мала місце 18.01.2024, близько 18 години, неподалік будинку № 178 по вул. Сквирське шосе в м. Біла Церква Київської області за участі автомобіля «VOLVO XC90», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який виїжджаючи з прилеглої до АЗС території, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася зліва направо по напрямку вказаного автомобіля, в результаті чого вона була доставлена до КНП БМР «Білоцерківська МЛ №2» з попереднім діагнозом: перелом лівої гомілки.

За даним фактом 19.01.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000237, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

18 січня 2024 року з метою фіксації відомостей про обставини вказаної дорожньо-транспортної пригоди проведено огляд місця події неподалік будинку № 178 по вул. Сквирське шосе в м. Біла Церква Київської області, в ході якого зафіксовано дорожню обстановку та слідову інформацію досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди, виявлено та вилучено автомобіль марки «VOLVO XC90», д.н.з. НОМЕР_1 , який 19.01.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 встановлено, що власником автомобіля марки «VOLVO XC90», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості про участь сторін при розгляді клопотання та фіксування судового процесу:

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просила застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна та дозволити власнику і користувача автомобіля користуватись та розпоряджатись ним.

Власник майна ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надала письмові пояснення, в яких просила при вирішенні питання щодо способу арешту автомобіля обмежитись лише забороною на його відчуження, з поверненням його власнику (користувачу). При цьому зазначила, що зобов`язується надати автомобіль на першу вимогу слідчому, прокурору для забезпечення проведення будь-яких слідчих дій, зокрема, слідчого експерименту, експертиз, оглядів.

Правове обґрунтування рішення:

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного.

Внесене прокурором клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Відповідно до ч. 1 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею були враховані вимоги пп. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000237 від 19.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

18 січня 2024 року з метою фіксації відомостей про обставини вказаної дорожньо-транспортної пригоди проведено огляд місця події неподалік будинку № 178 по вул. Сквирське шосе в м. Біла Церква Київської області, в ході якого зафіксовано дорожню обстановку та слідову інформацію досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди, виявлено та вилучено автомобіль марки «VOLVO XC90», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником автомобіля марки «VOLVO XC90», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 .

Постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 19.01.2024 вказане вилучене майно визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено 18.01.2024 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, є забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання подальшого використання та розпорядження майном з боку його власника та володільця, зокрема, можливості приховування, пошкодження, знищення чи відчуження майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою проведення інженерно-технічної експертизи.

Разом з тим, в судовому засіданні прокурор не навів слідчому судді підстав, які б обґрунтовували максимальне втручання у права власника транспортного засобу марки VOLVO XC90», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 шляхом накладення обмеження арештом у виді заборони на користування та розпорядження вказаним автомобілем. В клопотанні прокурор не зазначає про те, що користування вказаним автомобілем може вплинути на результати судових експертиз або перешкодить проведенню слідчих дій, а тому слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено необхідність у застосуванні обмеження арештом у виді заборони користування та розпорядження транспортним засобом, що призвело б до невиправданого втручання у правомочності володільця майна.

Враховуючи вищевикладене, в тому числі обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди майно шляхом заборони його відчуження до проведення необхідних слідчих дій.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати тимчасово вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди майно доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст.2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 372, КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 19.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 18.01.2024 в ході проведення огляду місця події, проведеного неподалік будинку АДРЕСА_2 , майно, а саме на автомобіль марки «VOLVO XC90», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 .

Арештом визначити заборону відчуження вказаного майна для власника ОСОБА_7 та інших осіб.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , з урахуванням вимог постанови КМУ № 1104 від 19 грудня 2012 року про «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення, з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 25.01.2024 о 12:50.

Слідчий суддя: ОСОБА_1