Справа № 131/821/22
Провадження №11-кп/801/1004/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

та його захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 липня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, тимчасово непрацюючий, розлучений, раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі, строком 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з моменту затримання - 14 травня 2022 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 14 травня 2022 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 22 117,06 (двадцять дві сто сімнадцять тисяч гривень 06 коп.).

Цивільний позов Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі: КНП «Гайсинська Центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» - задоволено,стягнуто з ОСОБА_8 на користь КНП «Гайсинська Центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» 2434,53 (дві тисячі чотириста тридцять чотири гривні 53 коп.) грн матеріальної шкоди.

Цивільний позов Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі: КНП «Хмільницька центральна районна лікарня Хмільницької міської ради» задоволено, стягнуто з ОСОБА_8 на користь КНП «Хмільницька центральна районна лікарня Хмільницької міської ради» 51 051, 88 (п`ятдесят одну тисячу п`ятдесят одну гривню 88 коп) грн. матеріальної шкоди.

Цивільний позов Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі: Військово-медичного центру клінічного Центрального регіону задоволено, стягнуто з ОСОБА_8 на користь Військово-медичного центру клінічного Центрального регіону 35 410,60 (тридцять п`ять тисяч чотириста десять гривень 60 коп) грн. матеріальної шкоди.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у наступному.

24.03.2022 на виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_8 прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Надалі, 13.04.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 87 солдата ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на усі види забезпечення та призначено на посаду тракториста автомобільного взводу роти матеріального забезпечення.

Солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю й гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від учинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки й поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків і стримувати від них інших військовослужбовців, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, під час перебування поза розташуванням військової частини поводитись з гідністю й честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних учинків.

Згідно до ст. ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до вимог п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», окрім іншого, поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням фізичними особами спеціальних правил та порядку зберігання й використання боєприпасів.

Згідно до п. 1 додатку № 1 до постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII від 17.06.1992, окрім іншого, до видів майна, що не може перебувати у власності громадян, належать боєприпаси.

Відповідно до вимог п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку й використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій із метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Пунктом 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної пристроїв пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, (далі - Інструкція) передбачено, окрім іншого, що здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають громадянам дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України тракторист автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 учинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, у невстановлені у ході проведення досудового розслідування час, день та місце, але не пізніше 23:13 год., 13.05.2022 солдат ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, придбав у невстановлений у ході проведення досудового розслідування спосіб бойовий припас, а саме: наступальну гранату РГД-5 та почав її зберігати у невстановленому у ході проведення досудового розслідування місці.

Надалі, 13.05.2022 о 23:13 год., солдат ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, переніс при собі указаний бойовий припас, а саме: наступальну гранату РГД-5, до ділянки місцевості, що знаходиться поблизу кафе-магазину «Наталі» по вул. Гагаріна, 10 в с. Китайгород Гайсинського району Вінницької області

Крім того, 13.05.2022 о 23:13 солдат ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на зазначеній ділянці місцевості, що знаходиться поблизу кафе-магазину «Наталі» по вул. Гагаріна, 10 у с. Китайгород Гайсинського р-ну Вінницької обл., разом із іншими військовослужбовцями військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини НОМЕР_1 номером обслуги 1 зенітного артилерійського відділення зенітної ракетно-артилерійської батареї солдатом ОСОБА_10 , стрільцем взводу охорони роти охорони солдатом ОСОБА_11 , водієм 3 зенітного ракетного взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї солдатом ОСОБА_12 , механіком водієм-електриком відділення управління командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї молодшим сержантом ОСОБА_13 , а також військової частини НОМЕР_2 старшим навідником артилерійського взводу артилерійської батареї солдатом ОСОБА_14 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин вступив із солдатом ОСОБА_10 у словесний та фізичний конфлікт, на що солдат ОСОБА_8 отримав від інших присутніх військовослужбовців усні зауваження щодо необхідності припинення своєї кримінально-протиправної поведінки.

Так, у цей же час та місці у солдата ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок, як на його думку, особистої образи його честі й гідності, виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті солдатам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також молодшому сержанту ОСОБА_13 , способом, небезпечним для життя багатьох осіб - шляхом застосування бойового припасу, а саме, наступальної гранати РГД-5.

У зв`язку з чим 13.05.2022 о 23:20 солдат ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на ділянці місцевості, що знаходиться поблизу кафе-магазину «Наталі» по вул. Гагаріна, 10 у с. Китайгород Гайсинського району Вінницької області, підійшовши до солдатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , а також молодшого сержанта ОСОБА_13 , пред`явив наявний у нього бойовий припас, а саме, наступальну гранату РГД-5 та повідомив про свої наміри здійснити її негайне застосування відносно присутніх осіб, з метою заподіяння їм смерті, на що солдат ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також молодший сержант ОСОБА_13 серйозно не відреагували та попрямували по вул. Гагаріна у напрямку центральної ділянки с. Китайгород Гайсинського району Вінницької області.

Надалі, у цей же час та місці солдат ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, а також виниклий словесний та фізичний конфлікт, підійшов до солдата ОСОБА_10 та наніс йому удар кулаком правої руки у ділянку голови, на що солдат ОСОБА_10 у відповідь наніс солдату ОСОБА_8 удар кулаком правої руки у ділянку голови, внаслідок чого солдат ОСОБА_8 не втримався на ногах та упав на землю.

У зв`язку з чим, 13.05.2022 о 23:24 год. солдат ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ділянці місцевості, що знаходиться поблизу кафе-магазину «Наталі» по вул. Гагаріна, 10 у с. Китайгород Гайсинського району Вінницької області, внаслідок, як на його думку, особистої образи його честі й гідності, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою заподіяння смерті солдатам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також молодшому сержанту ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання, тримаючи наявний у нього бойовий припас, а саме, наступальну гранату РГД-5, привів її у бойове положення та кинув у бік солдатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також молодшого сержанта ОСОБА_13 , внаслідок чого, зазначений бойовий припас здетонував, а солдат ОСОБА_10 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних ран у ділянці правого передпліччя, лівої кисті, обох сідниць, задній поверхні обох стегон і гомілок, солдат ОСОБА_11 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних осколкових сліпих ран м`яких тканин лівого плечового глобу, грудної клітки зліва, передньої черевної стінки зліва, передньої поверхні обох нижніх кінцівок, солдат ОСОБА_12 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних осколкових сліпих ран підборіддя, лівого плеча, правої та лівої гомілки, лівої стопи, молодший сержант ОСОБА_13 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень у підборіддя, правого плечового суглобу, грудної стінки справа, правого ліктьового суглобу, передньої черевної стінки справа, латерального поверхні правого стегна, медіальної поверхні лівого стегна обох гомілок, лівого гомілково-ліктьового суглобу, наскрізного поранення дистальної фаланги III пальця лівої стопи.

При цьому, солдат ОСОБА_8 виконав усі кримінально-протиправні дії, які уважав необхідними для заподіяння смерті солдатам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також молодшому сержанту ОСОБА_13 до кінця, але така смерть не була заподіяна з причин, які не залежали від волі солдата ОСОБА_8 , оскільки останнім своєчасно була надана професійна медична допомога.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , не погоджуючись з вироком суду, просить його скасувати та ухвалити щодо ОСОБА_8 виправдувальний вирок за невстановлення достатності доказів для доведення його винуватості та вичерпання можливості їх отримання.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що в підозрі, пред`явленій ОСОБА_8 та обвинувальному акті маються розбіжності та відсутня конкретність дій ОСОБА_8 , разом з тим відсутні докази про зміну прокурором раніше повідомленої підозри або пред`явлення нової підозри за ч.1 ст. 263 КК України. Таким чином у зв`язку із відсутністю процесуальної дії щодо нової підозри за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України або зміну раніше повідомленої підозри у сторони захисту була відсутня можливість з`ясувати наявність доказів, які б стверджували про наявність у ОСОБА_8 гранати РДГ-5.

На підготовчому судовому засіданні суд не вирішував питання щодо складання досудової доповіді відносно обвинуваченого, не розглянув клопотання про призначення трасологічної експертизи, яке було направлено захисником на адресу суду, не розглянуте клопотання сторони захисту про порушення прав ОСОБА_8 зі сторони прокурора щодо продовження строків досудового розслідування та продовження процесуальних строків. Також не було вирішено питання в частині порядку дослідження доказів, а саме переглянути разом з потерпілими та обвинуваченим відеозйомку зафіксованої події від 13.05.2022 близько 23:00 год.

В судовому засіданні експерт не надав письмового висновку на питання головуючого.

ОСОБА_8 був позбавлений можливості бути присутнім в залі судових засідань під час розгляду відео біля кафе «Наталі», а по відеоконференції він не бачив відео та не чув звуку.

На досудовому слідстві та в суді не були проведені експертизи належних голосів дійових осіб і не були досліджені голоси учасників події на відео від 23.05.2022 із належної їм розмови до вибуху гранати.

У вироку суд неправомірно визнав доказами із протоколів допиту потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 їх пояснення після перегляду ними відео від 23.05.2022 із належної їх розмови до вибуху гранати.

Суд неправомірно визнав у якості доказів слідчі експерименти, проведені слідчим з потерпілими у парку м. Вінниці, місце яких істотно відрізняється від місця безпосередньої події від 13.05.2022 у селі Китайгород.

Сторона обвинувачення намагалась ввести в оману суд тим, що нібито ОСОБА_8 був одягнений у піксель, хоча обвинувачений пояснював, що був одягнений у військовий бушлат.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав неправдиві покази.

В мотивувальній частині вироку судом хибно описані події, зокрема те, що обвинувачений пред`явив гранату потерпілим в присутності свідків, на що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 серйозно не відреагували, проте потерпілі в судовому засіданні пояснювали, що взагалі не чули і не бачили ні в кого із присутніх гранату.

Поведінка ОСОБА_8 після вибуху, а саме надання кусків свого одягу на допомогу потерпілим не свідчать про умисел на заподіяння їм смерті.

Суд хибно висвітлив позицію захисту, проголошену у судових дебатах.

Також вважає, що позовні заяви не відповідають вимогам п.п.8,9,10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відсутні рецепти кожного хворого, які саме ліки застосовувались для їх лікування.

На апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав письмові заперечення, в яких просить в задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 відмовити, а вирок суду першої інстанції від 24.07.2023 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які заперечили проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у її задоволенні.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, дослідження та доведення їх переконливості, в межах висунутого обвинувачення, безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у висунутому йому обвинуваченні не визнав та пояснив, що 13 травня 2022 року в п`ятницю близько 22:00 год він пішов до кафе - магазину «Наталі», яке знаходиться в с. Китайгород Гайсинського району Вінницької області та пам`ятає, що в самому кафе перебував разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . На той час ОСОБА_8 вже перебував в стані алкогольного сп`яніння та не пам`ятає яку кількість алкоголю випив протягом вечора, а також хто з ким прийшов до кафе. У кафе в ОСОБА_8 виник конфлікт з ОСОБА_10 та вони вийшли на вулицю, після того, як власник їх попросив. На вулиці власник почав погрожувати ОСОБА_8 та він відійшов від кафе і вони з ОСОБА_10 продовжили сваритися.

В подальшому ОСОБА_8 пішов у сторону школи, а потім повернувся до кафе та звідти вони разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 пішли з кафе на вулицю. ОСОБА_8 йшов позаду разом з ОСОБА_10 та весь час конфлікт між ними продовжувався. ОСОБА_8 вказує, що бійки, як такої, між ними не було, ОСОБА_10 його вдарив раптово і він впав. ОСОБА_8 зазначив, що гранати у нього не було. Пройшовши 50 метрів від кафе, він почув вибух від якого отримав осколкові поранення двох ніг, пальця руки та плеча.

Суд першої інстанції, погодившись із пред`явленим обвинуваченням, відкинув недостовірні показання обвинуваченого про те, що він непричетний до злочину та гранати у нього не було.

Невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 п.п.1,5 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, колегія суддів розцінює як спосіб його захисту від пред`явленого обвинувачення.

Така версія сторони захисту спростована дослідженими у судовому засіданні доказами : поясненнями потерпілих, свідків та письмовими доказами, зазначеними у вироці.

Покладені судом в основу обвинувального вироку докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_8 у закінченому замаху на умисне вбивство двох або більше осіб, учиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб та у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Твердження сторони захисту з приводу того, що в підозрі та в обвинувальному акті містяться розбіжності не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, під час досудового розслідування кримінального провадження, у ньому були прийняті такі процесуальні рішення: 14.05.2022 до ЄРДР внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п.1,5 ч.2 ст. 115 КК України.15.05.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п.1,5 ч.2 ст. 115 КК України.18.08.2022 до ЄРДР внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 263 КК України. 27.08.2022 матеріали досудових розслідувань були об`єднані в одне провадження. 08.09.2022 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п.1 п.5 ч.2 ст. 115 КК України та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Порушень органом досудового розслідування вимог ст. 278 КПК України, яка регламентує вручення письмового повідомлення про підозру, колегія суддів не вбачає.

Твердження захисника про те, що на підготовчому судовому засіданні суд не вирішував питання щодо складання досудової доповіді відносно обвинуваченого не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Статтею 314-1 КПК України передбачено, що досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Натомість, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 115 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та складання досудової доповіді у даному випадку закон не вимагає. Отже, складання досудової доповіді є правом суду, яке обмежується винятковими випадками, коли складання такої досудової доповіді є обов`язковим. Така правова позиція відображена зокрема у Постанові Верховного Суду від 07.06.2018 року (справа № 534/2180/16-к).

Крім цього, учасниками судового провадження перед судом вказане питання не порушувалось.

З приводу тверджень захисника про нерозгляд його клопотання про призначення трасологічної експертизи, яке було направлено ним на адресу суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Тобто розгляд клопотань про проведення експертизи передбачено лише тоді, коли у кримінальному провадженні проводиться судовий розгляд по суті.

Разом з тим, клопотання захисника про призначення трасологічної експертизи було подано ним до початку підготовчого судового засідання, а саме 17 жовтня 2022 року ( том 1 а.пров. 201-204).

В подальшому в судових засіданнях захисник не заявляв клопотання про призначення трасологічної експертизи.

Що стосується думки захисника про порушення прав ОСОБА_8 зі сторони прокурора щодо продовження строків досудового розслідування та продовження процесуальних строків варто зазначити наступне.

Скарга адвоката ОСОБА_9 на бездіяльність прокурора Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону подавалась до слідчого судді під час стадії досудового розслідування і стосувалась бездіяльності уповноваженої особи цієї прокуратури щодо несвоєчасного розгляду поданого стороною провадження клопотання. За результатами розгляду скарги слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва постановлена ухвала 27.10.2022 у справі №757/21852/22-к (том.2 а.крим. пров. 30-31).

Проте, дана скарга адвоката ОСОБА_9 була розглянута слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва поза межами строку досудового розслідування, так як обвинувальний акт у кримінальному провадженні поданий до суду 09.09.2022.

Отже, ухвала Печерського районного суду м. Києва не має ніякого відношення до порядку розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.

Також захисником стверджується, що судом першої інстанції не було вирішено питання в частині порядку дослідження доказів, а саме перегляду разом з потерпілими та обвинуваченим відеозйомки зафіксованої події від 13.05.2022 близько 23:00 год., допит потерпілих та свідків передував дослідженню письмових доказів.

Однак, під час допиту потерпілих у судовому засіданні, сторона захисту не заявляла ніяких клопотань про зміну порядку дослідження доказів у суді. Після дослідження відеозапису біля кафе «Наталі», даних про те, що сторона захисту заявляла клопотання про повторний допит потерпілих із необхідністю відтворення за їх участі відеозапису біля зазначеного кафе немає.

Судом першої інстанції було належно досліджено протокол огляду предмета з потерпілим ОСОБА_10 від 22.08.2022, а саме копії відеозапису камер відеоспостереження по вул. Гагаріна, с. Китайгород Вінницької області, протокол огляду предмета з потерпілим ОСОБА_11 від 22.08.2022, а саме копії відеозапису камер відеоспостереження по вул. Гагаріна, с. Китайгород Вінницької області, протокол огляду предмета з потерпілим ОСОБА_13 від 22.08.2022, а саме копії відеозапису камер відеоспостереження по вул. Гагаріна, с. Китайгород Вінницької області.

Хибним є і твердження захисника про те, що в судовому засіданні експерт не надав письмового висновку на питання головуючого.

Судом першої інстанції безпосередньо був досліджений висновок експерта ОСОБА_16 №СЕ-19/1-2-22/10688-ВТХ від 05.08.2022, а також допитано даного експерта в судовому засіданні, який пояснив, що в результаті проведення експертизи ним було встановлено, що 13.05.2022 в с. Китайгород мав місце вибух наступальної осколкової гранати РДГ -5, яка відноситься до бойових припасів, про що він і заначив у висновку, тобто експерт підтвердив свій висновок.

На твердження захисника про те, що ОСОБА_8 був позбавлений можливості бути присутнім в судовому залі під час розгляду відео біля кафе «Наталі», а по відеоконференції він не бачив відео та не чув звуку колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності забезпечення безпеки осіб; проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Згідно з ч.2 вищевказаної статті суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Оскільки на території України був запроваджений військовий стан на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та з огляду на рішення Ради суддів України від 24.02.2022 №9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в України та неможливістю доставити ОСОБА_8 до зали судових засідань, суд першої інстанції постановив проводити судове засідання у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 у режимі відеоконференції з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Технічні засоби програмного забезпечення суду дають можливість транслювати відтворений відеозапис в суді на інші пристрої, з яких ведеться відеотрансляція, таким чином ОСОБА_8 мав можливість спостерігати та чути відтворюваний в залі судових засідань відеозапис.

При цьому стороною захисту не заявлялось клопотань про неможливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції або неможливість обвинуваченого сприймати досліджене відео в режимі відеоконференції.

Захисник в апеляційній скарзі зазначає, що на досудовому слідстві та під час судового розгялду не були проведені експертизи належних голосів дійових осіб і не були досліджені голоси учасників події на відео від 23.05.2022 із належної їх розмови до вибуху гранати. Також стверджує, що суд першої інстанції неправомірно визнав доказами протоколи допитів потерпілих пiсля перегляду їх відеозаписів.

З такими твердженнями апеляційний суд не погоджується.

Вiдповiдно до протоколів огляду предмета потерпілі із відображенням всіх

часових проміжків вказують на слова і фрази, якi сказанi кожним з них та інших учасників, де кожен з них знаходився бiля кафе ""Наталі".

Попри твердження захисника, суд першої інстанції не визнавав протоколи допиту доказами, а досліджував їх.

Про необхідність призначення експертизи встановлення голосiв сторона

захисту не заявляла клопотань. Крім цього, колегія суддів зазначає, що

проведення експертиз належності голосів не мало необхідності, оскільки згiдно даних протоколів усі потерпілі вказали на свої голоси, які присутні на відеозаписі і зазначали, кому які фрази та висловлювання їм належать.

Щодо проведення слідчих експериментів з участю потерпілих у місті

Вiнниці, що захисник вважає незаконним, варто зазначити таке.

Порядок проведення слідчого експерименту, визначений статтею 240 КПК України.

Так частиною 1 цієї статті визначено, що з метою перевірки і уточнення

відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального

правопорушення, слідчий, прокурор мас право провести слідчий експеримент шляхом вiдтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослiдiв чи випробувань.

Важливою умовою проведення слідчого експерименту є його проведення в

умовах, максимально наближених до тих, у яких у минулому відбувалася

досліджувана дія чи подія. Тому, перш ніж проводити дослідницькi

дiї, необхідно відтворити (реконструювати) обстановку, у якiй

вони проводитимуться. Ступiнь реконструкції залежить від характеру експерименту, обстановки, у якiй вiн здiйснюватиметься, вiд можливостей реконструювання.

Разом з тим, проведення слідчих експериментів на мiсцi події не вимагається положенням ст. 240 КПК України та їх проведення у іншому місці не свідчить про недопустимість їх результатів як доказів.

Такий висновок міститься у постанові Верховного суду Касаційного кримінального суду у справі №200/9992/16-к від 27.02.2023.

Твердження захисника про те, що сторона обвинувачення намагалась ввести в оману суд тим, що нібито ОСОБА_8 був одягнений у піксель, хоча ОСОБА_8 пояснював, що був одягнений у військовий бушлат, також не встановлено звідки і хто заподіяв дірки у належного йому бушлаті, апеляційний суд не сприймає, оскільки речові докази безпосередньо досліджувались, про що зазначено у вироку.

Не заслуговують на увагу твердження захисника про те, що свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав неправдиві покази, а на запитання головуючого описати форму та розмір гранати, яку він бачив, відповідав неохоче та в загальних словах.

Так, ОСОБА_14 , який попереджений про кримінальну відповідальність

за завідомо неправдиве показання свідка, в судовому засіданні суду першої

інстанції пояснив, що 13 травня 2022 року, близько 20:00 год друг та син

власника запросив його до закладу кафе «Наталі» в с. Китайгород Гайсинського

району Вінницької області, де вони грали у більярд. Коли вони з другом прийшли до кафе, військові вже там сиділи за столом. У кафе почалась бійка

між військовослужбовцями та вони з другом ОСОБА_17 , який є сином

власника кафе, вивели їх з закладу, це відбулось приблизно о 22:40 год. - 23:00

год., оскільки вже наближалася комендантська година та заклад закривався, один з військових був обвинувачений ОСОБА_8 .

Вийшовши на вулицю, ОСОБА_14 бачив, що військові продовжили

бійку, яка відбувалась приблизно в 7-8 метрах від них. ОСОБА_8 почав

сперечатися з військовими та ОСОБА_14 , підійшовши до них, зробив їм

зауваження. ОСОБА_8 розпочав з кимось бійку та потім кудись побіг, ОСОБА_14 в цей час пішов до своєi машини та включив звуки сирени з надією налякати військових, гадав, що вони підуть.

Повернувшись за 2-3 хвилини, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_14 , який стояв у компанії та показав гранату в правій руці, погрожуючи в нецензурній формі її застосувати. ОСОБА_14 сказав всім тікати.

В цей час ОСОБА_8 пішов до військових, які на той час перебували від кафе приблизно 30-40 метрів було чути бійку, що хтось впав, а далі звук вибуху. Після того до стоячих на вулиці

біля кафе цивільних прибіг поранений хлопець та попросив допомоги. На

слідчому експерименті свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_8 , так як добре

його запам`ятав. Також він пояснив, що у ОСОБА_8 була граната, скоріше за

все «РГД», так як на ній не було ребер.

Також в судовому засіданні були досліджені протокол огляду пред`явлення особи для впізнання за фотознімком особи свідку ОСОБА_14

від 14.05.2022, згідно якого свідок впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 та

протокол пред`явлення предмету для впізнання по фото від 30.08.2022, згідно

якого ОСОБА_14 впізнав на фото гранату «РГД-5».

Захисник ОСОБА_9 стверджує в апеляційній скарзі, що в

мотивувальній частині вироку суду хибно описані події, зокрема, те, що

обвинувачений пред`явив гранату потерпілим в присутності свідків, на що

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 серйозно не

відреагували, проте потерпілі в судовому засіданні пояснювали, що взагалі не

чули і не бачили ні в кого із присутніх гранату, також ОСОБА_8 не говорив у

суді, що він вже перебував у стані алкогольного сп`яніння, яку кількість алкоголю він випив протягом вечора та хто з ким прийшов у кафе не пам`ятає.

Твердження захисника про те, що ніхто з потерпілих не чув та не бачив

гранати? спростовується поясненням потерпілого ОСОБА_10 , який в

судовому засіданні дав пояснення, що коли він сидів за столом у кафе то почув,

що у когось є граната, однак в кого саме, він не почув, при цьому слід врахувати, що всі потерпілі перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Факт перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння

підтверджується поясненнями самого обвинуваченого, який в судовому

засіданні пояснив, що у той вечір він вживав горілку, також потерпілий

ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснював, що до них в кафе підійшов

ОСОБА_8 та попросився сісти біля них, повідомивши про день народження

дитини, при цьому мав із собою пляшку горілки.

Окрім цього, згідно висновку медичного огляду №145 від 14 травня 2022

року КНП «Гайсинська ЦРЛ» встановлено факт перебування ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння 1 ступеня, результат - 1, 49 проміле.

Поведінка ОСОБА_8 після вибуху, а саме надання кусків свого одягу

на допомогу потерпілим не знайшла свого підтвердження, оскільки про таку обставину зазначив лише обвинувачений.

Також захисник вважає, що позовні заяви не відповідають вимогам п.п.8,9,10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відсутні рецепти кожного хворого, які саме ліки застосовувались до кожного з них, на що колегія суддів зазначає, що

Вінницькою спеціалізованою прокуратурою позовнi заяви подані в інтересах

держави, оскільки завданою шкодою порушуються її майнові інтереси.

Цивільні позови вiдповiдають вимогам ч.3 ст. 175 ЦПК України, зокрема,

розрахунок суми виходить із довідок лікувальних закладів, згідно яких

вирахувана сума грошових коштів, які були потрачені на лікування потерпілих.

Щодо іншої частини заперечень сторони захисту, колегія суддів

наголошує, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що

рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводiв сторони (п.29-30 рішення у справі "Руїс Торія проти Іспанії").

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; бiльше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без

того, щоб повторювати їх ($2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що досліджені судом докази доводять винуватість ОСОБА_8 у висунутому йому обвинуваченні. Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини підтверджуються дослідженими доказами, а кваліфікація дій обвинуваченого у закінченому замаху на умисне вбивство двох або більше осіб, учиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб та у носінні,зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу є правильною.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що доводи

апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного

розгляду та не вбачає підстав для скасування вироку.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначивши покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4