У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сваляви, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, проживає в цивільному шлюбі, середньо-спеціальна освіта, військовослужбовець НОМЕР_1 , солдат, УБД, раніше не судимий, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

встановив:

З розглядуваного клопотання та матеріалів доданих до нього з`ясовано, що ОСОБА_4 , 02.03.2021 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних силах України на посадах осіб сержантського та рядового складу. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 19 липня 2023 року близько 21 годин 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на загальнодоступній території біля будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих, особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи наміру на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, через необережність, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, кинув до ОСОБА_8 скляним бокалом, внаслідок чого влучив потерпілому в область голови. В результаті чого, ОСОБА_8 отримав тілесне ушкодження у вигляді забою головгого мозку середньої ступеню, субдуральна гематома, імпресійний уламковий перелом тім`яної кістки справа, забійна рана голови. Відповідно до висновку експерта, дані тілесні ушкодженні могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею. Вищевказані тілесні ушкодження згідно п. 2.1.3. (б,г) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В клопотанні вказано, що 31 жовтня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 125 КК України.

Слідчий, посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке підтверджується рядом доказів, а також з метою попередження ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування суду, незаконного впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні тощо просить застосувати до такого запобіжний захід у вигляді запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити таке з підстав обґрунтованості підозри та наявності ризиків для кримінального провадження, які неможливо попередити, застосувавши більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні вину визнав, пояснив, що в кафе у нього виник конфлікт з незнайомою людиною, в ході якої він жбурнув у останнього бокал без наміру потрапити йому в голову, на місце події приїхали працівники поліції.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом в нічний період доби.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Витягом з ЄРДР стверджується, Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001522 від 20 липня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

31.10.2023 ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, тобто у необережному тілесному ушкодженні.

11.12.2023 слідчим суддею постановлено ухвалу, якою надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

27.12.2023 ОСОБА_4 затримано, що стверджується протоколом затримання.

У відповідності до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується: показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 20 вересня 2023 року, свідка ОСОБА_10 від 20 вересня 2023 року; свідка ОСОБА_11 від 20 вересня 2023 року; свідка ОСОБА_9 від 31 жовтня 2023 року; свідка ОСОБА_12 від 21 листопада 2023 року; підозрюваного ОСОБА_4 від 17 липня 2023 року; висновком судово-медичної експертизи від 01 вересня 2023 року тощо.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до інкримінованого йому злочину. При цьому зазначені у розглядуваному клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, отже за переконанням слідчого судді, ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Більш того слідчий суддя враховує визнання ОСОБА_4 своєї вини.

Разом з тим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим суддя вважає доведеним заявлений слідчим та прокурором ризик незаконного впливу підозрюваного на сторону потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, задля зміни даних ними органу досудового розслідування показів та (або) замовчування відомих їм обставин події, що зрештою призведе до неможливості встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення, наслідком чого є наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Наявним також є ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування з огляду на його процесуальну поведінку. Так, будучи учасником конфлікту, під час якого заподіяв тілесні ушкодження потерпілого, на виклик слідчого не з`явився, за місцем свого проживання й ймовірного перебування був відсутній.

Однак, слідчий суддя вважає, що реалізація цього ризику підозрюваним, зокрема шляхом виїзду за кордон, мінімальна, так як у зв`язку з введенням воєнного стану в України для чоловіків віком від 18 до 60 років наявні обмеження щодо перетинання ДК України.

Наявність інших ризиків, заявлених стороною обвинувачення, не доведена.

Слідчий суддя враховує обставини, окрім вищевказаних, що характеризують підозрюваного, а саме те, що останній раніше не судимий, є УБД, діючим військовослужбовцем, проживає в цивільному шлюбі.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, наразі в Україні триває воєнний стан, вчинення підозрюваним злочину в означений час з корисливих мотивів засуджується законом і суспільством.

При цьому слідчий суддя вважає, що прокурором не обґрунтовано неможливість застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного від суспільства, оскільки вищевказані ризики, на думку суду, можливо попередити, поклавши на підозрюваного дотримання ряду процесуальних обов`язків.

З врахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим, прокурором доведено обставини, передбачені пунктом 1, 2 частини 1 статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слід відмовити.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний працює, є діючим військовослужбовцем.

З огляду на вищевказане слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого фактичного проживання без дозволу слідчого або прокурора у нічний період доби.

Разом з тим слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного протягом двох місяців з дня постановлення зазначеної ухвали виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, й вказані в резолютивній частині ухвали.

Саме такий запобіжний захід, на думку суду, буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 відмовити.

Обрати щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, запобіжний захід у виді тримання під домашнім арештом, заборонивши останньому залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду у період доби з 21 години 00 хвилин по 08 годину 00 хв.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом визначити до двох місяців в межах строку досудового розслідування, а саме до 24 лютого 2024 року.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- заборонити спілкування з учасниками кримінального провадження №0001522, а саме з свідками, спеціалістами та експертами.

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків визначено до 24.02.2024 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищезазначених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні №0001522.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1