Справа № 284/937/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з секретарями ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 11 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231, по обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 135. Частиною 2 статті 286 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, приватного підприємця, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2021 року близько 02 години 45 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.Свято-Миколаївській смт.Народичі Коростенського району Житомирської області, в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України (надалі ПДР): 12.3. (У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди); 12.4. (У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год); 12.9. (Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил), не маючи перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати вимоги ПДР, не врахував дорожні умови, у результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який лежав на проїзній частині.

Внаслідок наїзду останній отримав тілесні ушкодження: у вигляді поєднаної тупої травми тіла: 1) закритої черепно-мозкової травми: забійної рани на рівні лівої тім`яно-скроневої ділянки волосяної частини голови з осадненням навколо, рвано-забійної рани в ділянці прикріплення верхньої частини правої вушної раковини з переходом на скроневу ділянку; садна лобної ділянки посередині, правої лобно-скроневої ділянки із поверхневою забійною раною посередині, ділянки надперенісся, в ділянці проекції правої гілки нижньої щелепи, правої щоки, правої передньо-бічної поверхні шиї; забою головного мозку з крововиливами в м`які мозкові оболонки; 2) закритої тупої травми грудної клітки та хребта: садна передньої поверхні грудної клітки в ділянці проекції тіла грудини посередині, двох саден в ділянці проекції верхнього краю правого трапецевидного м`яза, масивного дифузного крововиливу в м`які тканини правого надпліччя (по верхній та задній поверхні правого трапецевидного м`яза з поширенням до ості правої лопатки); закритого перелому правої ключиці в середній її третині, закритих переломів І-ІІ ребер справа, забою з крововиливами в ділянках коренів обох легень, розриву стінки правого передсердя в ділянці входу верхньої порожнистої вени з масивною внутрішньою кровотечею ( кров в плевральних порожнинах, об`ємом: справа 1500 мл, зліва 1000 мл), розриву міжхребцевого диску між VІ-VІІ шийними хребцями; 3) розриву тканини правої нирки; 4) закритого фрагментарного перелому на межі верхньої та середньої третин правої плечової кістки; 5) множинних дрібних саден на тильній поверхні правої кисті, садна в ділянці проекції зовнішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу, які у вигляді вказаної вище поєднаної тупої травми тіла перебувають у прямому причинному зв`язку з причиною настання смерті та відносяться до категорії смертельних, як такі, що несумісні з життям.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 12.3., 12.4., 12.9.б ПДР знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, тобто спричиненням смерті пішоходу ОСОБА_9 .

Крім того, після здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , будучи причетним до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10. ПДР, не вжив усіх можливих заходів для надання медичної допомоги потерпілому, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди й з метою уникнення відповідальності за скоєне поїхав х місця пригоди на автомобілі, причетному до пригоди, тим самим завідомо залишив без допомоги потерпілого , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, у той час, як ОСОБА_6 сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу.

Винуватість ОСОБА_6 підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні потерпілих та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_10 , який є батьком ОСОБА_9 , у судовому засіданні показав, що близько 4 години 11 вересня 2021 року ОСОБА_11 повідомив його про загибель сина. Він одразу поїхав на місце події. Приїхавши на вулицю Свято-Миколаївську в смт.Народичі, він побачив тіло сина, яке розташовувалось на правій стороні проїзної частини, ближче до тротуара автодороги смт.Народичі-с.Радча у напрямку руху до с.Радча. На тілі сина були тілесні ушкодження, поруч з тілом кров, одяг було пошкоджено. На місці події він перебував поки не забрали сина в морг, обвинуваченого він не бачив, пізніше в той же день знайомі сказали, що у смерті його сина винен ОСОБА_12 . Просив покарати обвинуваченого суворо.

Потерпіла ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_9 , у судовому засіданні показала, що про смерть сина їй повідомила ОСОБА_13 о 3 годині 30 хвилин 11 вересня 2021 року і вона одразу поїхала на місце події. Там вже була поліція, поліцейські спілкувались з двома дівчинами, які знайшли її сина. ОСОБА_14 вже був мертвий, у нього була вивернута нога, на голові були вивернуті з волоссям рани, рани на скронях, на куртці і футболці були пошкодження, ніби вони були чимось зачеплені і потім протягнуті, але не розірвані. В той же день їй телефонувала дружина обвинуваченого, в розмові сказала, що когось збили автомобілем, але не знають, кого напевно, думали, що собаку, пропонувала їй зустрітися, але потерпіла відмовилась. Також зазначила, що сім`я обвинуваченого через деякий час намагалась зв`язатись з нею через знайомих щодо відшкодування шкоди, але контактувати вона не хотіла. Просила покарати обвинуваченого суворо.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що ввечері 10 вересня 2021 року вона у компанії молоді відпочивала на центральній площі смт.Народичі, у компанії також був ОСОБА_15 , всі вживали алкогольні напої. Після 24 години ОСОБА_14 попрощався та пішов з центральної площі. Приблизно о 3 годині разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , який помер, вони пішли з центральної площі й на проїзній частині дороги поблизу будівлі колишньої райдержадміністрації знайшли тіло ОСОБА_14 . Він лежав на животі, руки були витягнуті вгору, тіло було з головою накрито курткою, вони його перевернули й зрозуміли, що він мертвий. Вона помітила, що у ОСОБА_14 була розбита голова, біля тіла і на тілі була кров, на нозі був лише один кросівок, інший-лежав осторонь від тіла. Після виявлення вони зателефонували у швидку, в поліцію та матері ОСОБА_14 . Також пояснила, що приблизно за двадцять хвилин до того, як вони пішли з центральної площі, вона бачила, що по центральній вулиці у напрямку с.Радчі на великій швидкості їхав мікроавтобус, після цього жодних автомобілей в тому напрямку не проїзжало.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що близько 3 години 11 вересня 2021 року він на автомобілі марки ВАЗ їхав до банкомата. Спочатку він прямував по вулиці Гагаріна, біля кафе «Ключик» він перетнув перехрестя з вулицею Свято-Миколаївською та далі рухався по цій вулиці в напрямку м.Коростень. На невеликій відстані від перехрестя названих вище вулиць він розминувся з мікроавтобусом, який рухався в напрямку с.Радча приблизно на швидкості 70-80 км/год. Після роз`їзду автомобілей він помітив, що у буса вмикались стопсигнали. Також пояснив, що з його участю та участю ОСОБА_19 проводився слідчий експеримент, під час вони на належних їм автомобілях відтворювали події ночі 11 вересня 2021 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину свою не визнав та пояснив, що вночі 11 вересня 2021 року він повертався з Рівненської області додому на належному йому автомобілі марки «Renault Master». Приблизно о 02 годині 30 хвилин він в`їхав у смт.Народичі зі сторони м.Коростень та рухався по вулиці Свято-Миколаївській. В той момент, коли він проїзжав парк, перед перехрестям вулиць Свято-Миколаївської-Гагаріна назустріч йому виїхав легковий автомобіль, водій якого перемкнув світло фар та засліпив його. Після цього він зупинив автомобіль перед перехрестям, й не вимикаючи двигуна автомобіля, вийшов з нього на 30 секунд, оскільки у нього стало темно в очах, після цього поїхав додому. Приблизно о 3 годині він дістався додому та ліг спати, о 5 годині до нього додому приїхали поліцейські та повідомили йому, що він переїхав людину, тоді ж поліцейські оглянули його домоволодіння та автомобіль. Після цього він пройшов огляд на стан сп`яніння у Народицькій лікарні, а потім продовжився огляд належного йому автомобіля на ямі, під час якого було виявлено та вилучено волосся, однак він не обізнаний про те, в якій саме частині автомобіля було виявлено волосся, та про причину його появи на автомобілі. Автомобіль надалі він залишив на майданчику поліції. В той же день для надання йому юридичної допомоги він звернувся до адвоката, який рекомендував йому надавати поліції зізнавальні свідчення, які він надав вперше, щоб на слідчих діях все розповідав і показував як треба, щоби скоріше вирішити справу. Під час слідчого експерименту він розповідав про всі обставини те, що йому казали говорити поліцейські, а не те, що було насправді, оскільки поліцейські обіцяли закрити справу, не доводячи до суду. Під час досудового розслідування поліцейськими було складено протокол його допиту, який він просто підписав, не надаючи зазначених у протоколі показань. Також зазначив, що вважає, що наїзд на ОСОБА_20 здійснили поліцейські й приховали службовий автомобіль, який здійснив цей наїзд.

Під час судового провадження з метою перевірки фактів, повідомлених обвинуваченим під час його допиту, щодо можливого вчинення поліцейськими Відділу поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, які перебували на чергуванні в ніч з 10 на 11 вересня 2021 року, кримінального правопорушення щодо ОСОБА_9 , а також застосування до нього незаконних методів психологічного тиску під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, судом було доручено Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у м.Хмельницькому здійснити відповідну перевірку.

Згідно повідомлення Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Хмельницькому (т.4.а.с.8) достатніх об`єктивних даних, що могли би свідчити про вчинення кримінального правопорушення, управлінням не було встановлено.

Крім того, з листа Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 21 серпня 2023 року (т.4 а.с.62) убачається, що стосовно фактів, повідомленим обвинуваченим ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження управлінням було призначено службове розслідування, за результатом проведення якого відомості щодо можливого вчинення працівниками поліції неправомірних дій не знайшли об`єктивного підтвердження.

Зважаючи на зазначене, а також враховуючи те, що під час судового засідання обвинувачений відмовився повідомити суду відомості про поліцейських, які просили його взяти на себе вину у злочині та обіцяли закрити кримінальне провадження, застосовували психологічний тиск щодо нього, суд оцінює надані обвинуваченим показання, як обрану ним лінію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також вина обвинуваченого підтверджується оголошеними та дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Так, з протоколу огляду місця події від 11 вересня 2021 року, фототаблиці та схеми до нього (т.2 а.с.191-203) вбачається, що місцем пригоди є вулиця Свято-Миколаївська смт.Народичі Житомирської області поблизу будинку №177, де було зафіксовано розташування трупа ОСОБА_9 біля краю проїзної частини дороги, положення тіла та його частин на цій місцевості, наявність та розташування предметів одягу потерпілого, тілесні ушкодження на його тілі, розташування слідів крові на місці події.

З протоколу огляду місця події від 11 вересня 2021 року та фототаблиці до нього (т.2 а.с.185-191) слідує, що за місцем проживання обвинуваченого в АДРЕСА_1 здійснювався огляд розташованого на подвір`ї та належного обвинуваченому автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В ході огляду цього автомобіля на правому кріпленні ресори на металевій частині, на поперечній задній балці й на задньому бампері з тильної поверхні було виявлено та вилучено залишки волосяного покрову, а саме - в кожному з названих місць по одній волосині.

Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи від 31 серпня 2023 року №СЕ-19-23/25852-БД (т.4 а.с.137-145), для проведення якої було направлене вилучене під час зазначеного вище огляду місця події від 11 вересня 2021 року волосся, ОСОБА_4 може бути біологічною матір`ю невстановленої особи чоловічої генетичної статі, волосся якої надано на дослідження. Ймовірність даної події складає 99, 9999%.

З протоколу огляду місця події від 11 вересня 2021 року (т.2 а.с.205-206) убачається, що з чергової частини сектору поліцейської діяльності №1 по вул.Левицького,6-А, смт.Народичі було вилучено відеофайл з відображенням відеоспостереження перехрестя вулиць Свято-Миколаївської-Гагаріна 11 вересня 2021 року, який поміщено на DVD-диск.

Зміст цього відеофайлу було досліджено судом під час судового засідання й встановлено, що 11 вересня 2021 року о 3 годині 11 хвилин 10 секунд перехрестя вулиць Свято-Миколаївської-Гагаріна проїхав автомобіль ВАЗ, під керуванням свідка ОСОБА_18 , який рухався з вулиці Гагаріна, потім продовжив рух по вулиці Свято-Миколаївській у напрямку м.Коростень. О 03 годині 11 хвилин 21 секунд перед зазначеним вище перехрестям зафіксовано автомобіль марки «Renault Master», який рухався у напрямку з м.Коростень до с.Радча по вулиці Свято-Миколаївській. О 03 годині 11 хвилин 26 секунд зазначений автомобіль зупинився перед перехрестям, ввімкнувши аварійну світлову сигналізацію, водій вийшов з автомобіля, о 03 годині 12 хвилин 09 секунд автомобіль відновлює рух у напрямку м.Коростень.

Також було встановлено, що на диску міститься запис відеоспостереження з перехрестя вулиць Свято-Миколаївської-Гагаріна 11 вересня 2021 року, починаючи з 02 години 39 хвилин 59 секунд. При цьому, протягом перших 31 хвилин цього запису, тобто, до 3 годині 11 хвилин проїзду жодних автомобілів не було зафіксовано.

Відповідно до висновку експерта №88 від 16 листопада 2021 року (т.2 а.с. 210-214) при проведенні судової-медичної експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок поєднаної тупої травми тіла (закрита черепно-мозкової травма, множинні травми грудної клітки та хребта, розрив правої нирки (забій головного мозку з крововиливами в м`які мозкові оболонки, переломи І-ІІ ребер справа, перлом правої ключиці, забій легень, розрив стінки правого передсердя в ділянці його основи з масивною внутрішньою кровотечею (кров в плевральних порожнинах, об`ємом: справа 1500 мл, зліва 1000 мл)), що в свою чергу і стало безпосередньою причиною смерті. Смерть ОСОБА_9 настала за 8-12 годин до моменту проведення дослідження трупа в морзі 11 вересня 2021 року о 14 годині 30 хвилин.

При проведенні експертизи трупа ОСОБА_9 було встановлено наявність таких тілесних ушкоджень: А). Поєднана тупа травма тіла: 1). Закрита черепно-мозкової травма: забійна рана на рівні лівої тім`яно-скроневої ділянки волосяної частини голови з осадненням навколо, рвано-забійна рана в ділянці прикріплення верхньої частини правої вушної раковини з переходом на скроневу ділянку; садна лобної ділянки посередині, правої лобно-скроневої ділянки із поверхневою забійною раною посередині, ділянки надперенісся, в ділянці проекції правої гілки нижньої щелепи, правої щоки, правої передньо-бічної поверхні шиї; забій головного мозку з крововиливами в м`які мозкові оболонки; 2) Закрита тупа травми грудної клітки та хребта: садно передньої поверхні грудної клітки в ділянці проекції тіла грудини посередині, два садна в ділянці проекції верхнього краю правого трапецевидного м`яза, масивний дифузний крововилив в м`які тканини правого надпліччя (по верхній та задній поверхні правого трапецевидного м`яза з поширенням до ості правої лопатки); закритий перелом правої ключиці в середній її третині, закритих переломів І-ІІ ребер справа, забій з крововиливами в ділянках коренів обох легень, розрив стінки правого передсердя в ділянці входу верхньої порожнистої вени з масивною внутрішньою кровотечею (кров в плевральних порожнинах, об`ємом: справа 1500 мл, зліва 1000 мл), розрив міжхребцевого диску між VІ-VІІ шийними хребцями; 3) розрив тканини правої нирки; 4) закритий фрагментарний перелом на межі верхньої та середньої третин правої плечової кістки; 5) множинні дрібні садна на тильній поверхні правої кисті, садно в ділянці проекції зовнішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу. Всі вказані тілесні ушкодження з ознаками при життєвості утворились в швидкій послідовності одне з одним від прямої дії із значною силою тупих твердих предметів з обмеженою та переважаючою контактуючими поверхнями та могли утворитись від дії (удар, ковзна дія, тиснення) деталей днища автомобіля та переїзду колесом автомобіля через передню поверхню правої половини тіла в косо-поздовжньому напрямку від голови до нижніх кінцівок, при цьому в момент травмування потерпілий був у горизонтальному або близькому до такого положенні тіла.

Встановлені при проведенні експертизи тілесні ушкодження у вигляді вказаної вище поєднаної тупої травми тіла перебувають у прямому причинному зв`язку з причиною настання смерті та відносяться до категорії смертельних, як такі, що несумісні з життям.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/106-21/9548-ІТ від 21 вересня 2021 року та додатків до нього (т.2 а.с.219-228) на момент дорожньо-транспортної пригоди гальмова система, рульове керування, ходова частина автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилися у технічно працездатному стані. У процесі дослідження цього автомобіля не встановлено будь-яких характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які б могли перебувати у причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди.

З протоколу слідчого експерименту від 01 жовтня 2021 року зі схемою та відеозаписом до нього (т.2 а.с.229-237), проведеного за участю ОСОБА_6 , з використанням автомобілей марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вбачається, що останнім було уточнено обставини дорожньо-транспортної пригоди з його участю щодо напрямку руху автомобіля, яким він керував, щодо швидкості руху автомобіля, що зі слів обвинуваченого становила 66 км/год, щодо моменту виникнення небезпеки для руху його автомобіля, моменту наїзду на потерпілого, конкретного місцезнаходження в момент наїзду на місцевості відносно будівлі, видимості в напрямку руху автомобіля.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 28 жовтня 2021 року №СЕ-19/106-21/10667-ІТ (т.2 а.с.239-243), водій автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування для зупинки автомобіля з метою уникнення наїзду. В наведеній дорожній обстановці водієві ОСОБА_6 необхідно було діяти відповідно до вимог пунктів 12.3.,12.4.,12.9.б. ПДР. З технічної точки зору, за наведених дорожніх умов, при заданому комплексі вихідних даних, дії цього водія не відповідали вимогам перерахованих вище пунктів ПДР. Причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 технічним вимогам пункту 12.3 ПДР.

Відповідно до висновку експерта №194 від 16 листопада 2021 року (т.2 а.с.244-247), при проведенні судової-медичної експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок поєднаної тупої травми тіла: закрита черепно-мозкова травма, множинні травми грудної клітки та хребта, розрив правої нирки (забій головного мозку з крововиливами в м`які мозкові оболонки, переломи І-ІІ ребер справа, перлом правої ключиці, забій легень, розрив стінки правого передсердя в ділянці його основи з масивною внутрішньою кровотечею (кров в плевральних порожнинах, об`ємом: справа 1500 мл, зліва 1000 мл), що в свою чергу і стало безпосередньою причиною смерті. Враховуючи, що смерть ОСОБА_9 в короткий проміжок часу (хвилини) від моменту заподіяння ушкоджень, та при цьому ушкодження призвели до масивної внутрішньої кровотечі внаслідок розриву стінки правого передсердя в ділянці його основи, запобігти настанню смерті при своєчасному наданні медичної допомоги було неможливо.

Під час судового розгляду захисником обвинуваченого було подано письмові клопотання про визнання недопустимими доказів сторони обвинувачення, оцінюючи які, суд дійшов таких висновків.

Захисник обвинуваченого заявив клопотання про визнання недопустимими доказами протоколу огляду місця події від 11 вересня 2021 року та фототаблиці до нього, постанови слідчого від 13 вересня 2021 року про визнання та приєднання до провадження речового доказу- належного ОСОБА_6 автомобіля, що посилаючись на те, що під час огляду місця події фактично було проведено обшук належного обвинуваченому, дозвіл на проведення слідчому обшуку обвинувачений надав у хворобливому стані та не міг усвідомлювати свої дії, а також те, що одразу разу після огляду слідчий та прокурор після проведення обшуку не звернулись до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку, а тому автомобіль, вилучений під час огляду, не може бути визнано речовим доказом.

Частиною 1 статті 237 КПК України визначено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи (частина друга цієї ж статті).

За правилами частини 1 статті 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини 7 статті 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

З дослідженої під час судового розгляду письмової заяви (т.2 а.с. 184) вбачається, що 11 вересня 2021 року ОСОБА_6 добровільно було надано дозвіл працівникам поліції провести огляд місця події, а тому в силу положень зазначених вище норм зазначені процесуальні дії не потребують подальшого надання дозволу на їх проведення, а вилучення під час огляду речей, що мають значення для кримінального провадження, не може бути порушенням процедури проведення відповідної процесуальної дії.

Крім того, захисником обвинуваченого зазначалось про те, що поняті, які зазначені у цьому протоколі огляду місця події, не були фактично присутні при проведенні даної процесуальної дії.

Оцінюючи зазначені захисником обвинуваченого обставини, суд зважає на таке.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які були допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої дії показали, що не були присутніми під час огляду місця події 11 вересня 2021 року.

Частиною 7 статті 233 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Отже, зазначеною нормою КПК України не передбачено обов`язкової участі понятих при проведенні огляді місця події, а тому участь понятих не була обов`язковою.

Враховуючи зазначене вище, а також те, що посилання захисника обвинуваченого на ту обставину, що надаючи добровільну згоду на огляд місця події обвинувачений перебував у хворобливому стані й не міг усвідомлювати свої дії, не знайшли підтвердження під час судового розгляду провадження, суд дійшов висновку, що зазначені докази є допустимими.

Клопотання про визнання недопустимими протоколу огляду місця події від 11 вересня року, що здійснювався у приміщенні чергової частини сектору поліцейської діяльності №1 в смт.Народичі, захисник обвинуваченого мотивує тим, що огляд було проведено до внесення відомостей про подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а понятими до даної процесуальної дії були залучені пенсіонери органів внутрішніх справ.

Згідно частини 3 статті 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

З реєстру проведених під час досудового розслідування дій (т.3 а.с.109) вбачається, що відомості про кримінальне провадження №0000231 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2021 року о 12 годині 42 хвилини, а отже зазначену процесуальну дію, що мала місце того ж дня у період часу з 14 години 20 хвилин по 15 годину, було проведено з дотриманням вимог щодо моменту початку досудового розслідування.

Допитані в судовому засіданні поняті ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які були допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої дії підтвердили факт своєї присутності під час проведення відповідного огляду місця події 11 вересня 2021 року. Пояснили, що є пенсіонерами правоохоронних органів.

Враховуючи те, що частина 7 статті 232 КПК України містить заборону щодо залучення понятими лише діючих працівників правоохоронних органів, а також те, що у під час судового розгляду не було встановлено, що залучені до огляду місця події поняті якимось чином заінтересовані в результатах кримінального провадження, суд дійшов висновку, що зазначений доказ є допустимими.

Обґрунтовуючи клопотання про визнання недопустимими висновку експерта №СЕ-19/106-21/10667-ІТ від 28 жовтня 2021 року захисник обвинуваченого посилався на те, що слідчий експеримент проведено, протокол слідчої дії складено та постанову про призначення зазначених вище експертиз винесено неналежним суб`єктом старшим слідчим в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_25 .

Вирішуючи клопотання щодо недопустимості цього доказів, суд зважає на те, що згідно постанови заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_26 від 01 жовтня 2021 року про здійснення досудового розслідування групою слідчих (т.3 а.с.119) подальше проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000231 від 11 вересня 2021 року доручено групі слідчих ОСОБА_27 та ОСОБА_25 та приходить до висновку, що зазначений доказ є допустимим.

У клопотанні про визнання недопустимим висновку експерта №СЕ-19/106-21/9548-ІТ від 21 вересня 2021 року захисник обвинуваченого зазначив, що для проведення цієї інженерно-транспортної експертизи експерту було надано автомобіль марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний обвинуваченому, який незаконно утримувався стороною державного обвинувачення, оскільки автомобіль не вилучався у встановленому Законом порядку та не надавався добровільно обвинуваченим під час досудового розслідування.

Постановою слідчого від 13 вересня 2021 року належний обвинуваченому автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000231.

З ухвали слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 14 вересня 2021 року слідує, що під час досудового розслідування на вказаний вище автомобіль, належний обвинуваченому, було накладено арешт шляхом тимчасового позбавлення права відчуження, розпорядження і користування майном, автомобіль залишено на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

З огляду на зазначено й зважаючи на те, що автомобіль, наданий для проведення експертизи, був визнаний речовим доказом кримінального провадження, й на нього було накладено арешт ухвалою слідчого судді, посилання захисника обвинуваченого на незаконність утримання стороною обвинувачення є необґрунтованими, а отже підстави для визнання висновку експерта №СЕ-19/106-21/9548-ІТ від 21 вересня 2021 року недопустимим доказом відсутні.

У клопотанні про визнання недопустимим доказом висновку експерта №СЕ-19-23/25852-БД від 21 серпня 2023 року захисник обвинуваченого посилається на те, що волосся, яке надавалось для проведення цієї експертизи, зібрано незаконним шляхом з підстав незаконного його вилучення під час огляду місця події, що мало місце 11 вересня 2021 року. А також на те, що зазначений доказ стороною державного обвинувачення здобуто під час судового слідства.

В судовому засіданні було встановлено, що постанову про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи було винесено та питання, пов`язані з відібранням зразків для проведення експертизи, було вирішено ще під час досудового розслідування кримінального провадження 22 листопад 2021 року й зазначені матеріали було відкрито стороні захисту.

З огляду на зазначені вище мотиви суду щодо допустимості доказу протоколу огляду місця події від 11 вересня 2021 року, й зважаючи на те, що процедуру призначення судової молекулярно-генетичної експертизи не було порушено, а висновок був виготовлений експертом після завершення досудового розслідування з незалежних від прокурора причин, суд дійшов висновку, що цей доказ є допустимим.

Прокурором було заявлено усне клопотання про визнання неможливим допиту свідка ОСОБА_28 , мотивуючи тим, що остання перебуває за кордоном.

Пунктом 4 частини 3 статті 97 КПК України визначено, що суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона не прибуває на виклик до суду, а її місцезнаходження не було встановлено шляхом проведення необхідних заходів розшуку.

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_28 неодноразово викликалась до суду, але на виклик суду не прибувала. Ухвалою суду від 13 липня 2023 року Відділу №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області доручалось здійснити слідчі (розшукові) дії щодо встановлення місця знаходження зазначеного свідка.

З матеріалів виконання судового доручення, що надійшли до суду 10 жовтня 2023 року, вбачається, що зазначений свідок перебуває за кордоном, точне її місцезнаходження не встановлено.

На підставі викладеного й враховуючи те, що свідок ОСОБА_28 не прибуває на виклик до суду, а її місцезнаходження не було встановлено шляхом проведення необхідних заходів розшуку, суд дійшов висновку, що її допит є неможливим.

Отже, аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого доведеною і кваліфікує його дії за:

частиною 2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого;

частиною 1 статті 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що внаслідок вчиненого ним злочину загинула людина, думку потерпілих, які наполягають на призначенні суворого покарання, а також те, що обвинувачений не відшкодував потерпілим заподіяну злочином шкоду, а тому, зважаючи навіть і на ті факти, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні неповнолітню дитину й за місцем проживання характеризується позитивно, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання, встановлене в межах санкцій частини 2 статті 286 та частини 1 статті 135 КК України, у виді позбавлення волі, приєднавши до основного покарання додаткове у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Зазначений висновок суду щодо призначення покарання обвинуваченому ґрунтується також і на тому, що ОСОБА_6 , на думку суду, не висловлював критичної оцінки своєї поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, пояснюючи надані ним пояснення щодо здійснення наїзду на потерпілого при проведенні слідчий дій під час досудового розслідування, зокрема слідчого експерименту 01 жовтня 2021 року, обіцянкою працівників поліції закрити кримінальне провадження щодо нього, та звинувачуючи поліцейських у причетності до злочинів, при цьому, не називаючи зазначених осіб, що, своєю чергою, свідчить про намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової та моральної шкоди, в якому вона просить стягнути з АТ «Страхова Група «ТАС» матеріальну шкоду в сумі 12 310 гривень та моральну шкоду в сумі 72 000 гривень, та з обвинуваченого - моральну шкоду в сумі 428 000 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що в результаті загибелі сина, смерть якого спричинив ОСОБА_6 , нею були понесені матеріальні витрати на похованні в сумі 12310 гривен, що підтверджується копією товарного чека №253 (т.1 а.с.43). Крім того, зазнала моральних страждань, які полягають у негативних переживаннях, тривозі, емоційній напрузі, нервозності, порушення сну, порушенні планів на життя та звичайних життєвих зв`язків, внаслідок чого погіршився стан її здоров`я, про що свідчать копії довідок Народицької консультативно-діагностичної поліклініки, медичної картки амбулаторного хворого(т.1 а.с.44-53)

Потерпілим ОСОБА_10 заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з обвинуваченого завдану злочином моральну шкоду в сумі 500 000 гривень, мотивуючи тим, що після смерті сина ОСОБА_14 , на якого здійснив наїзд обвинувачений, зазнав душевних страждань, були порушені його життєві плани та звичайні життєві зв`язки, у зв`язку з постійними хвилюваннями не міг повноцінно працювати та змушений був звільнитись з роботи, про що свідчить копія трудової книжки потерпілого (т.1 а.с.59).

Обвинувачений позовні вимоги цивільних позивачів не визнав у повному обсязі та зазначив, що він не винуватий у виникненні дорожньо-транспортної пригоди, що спричинила смерть сина цивільних позивачів, а тому, не заподіював останнім ніякої шкоди.

Цивільний відповідач АТ «Страхова Група «ТАС» позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що розмір матеріальної шкоди має бути підтверджений документально, а для визначення розміру моральної шкоди, що підлягає сплаті на користь позивача, необхідно встановити коло осіб, які мають право на її стягнення.

Обмірковуючи правомірність та обґрунтованість вимог цивільних позивачів, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки, серед іншого, є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Разом з тим, суд зважає й на те, що згідно правової позиції, сформульованої у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня2021 року по справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20), у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Відтак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/074061 від 27 липня 2021 року вбачається, що відповідальність ОСОБА_6 щодо забезпеченого транспортного засобу Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застраховано й розмір відшкодування шкоди, заподіяної життю і здоров`ю становить 260 000, а за шкоду, заподіяну майну, - 130 000 грн.

Цивільним відповідачем АТ «Страхова Група «ТАС» не надано суду доказів на підтвердження того, що у нього не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування за даним страховим випадком, а тому, суд дійшов переконання, що позовні вимоги, пред`явлені до цього відповідача, підлягають задоволенню у межах страхових сум, а обсяг відповідальності обвинуваченого має бути обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Суд вважає, що смерть ОСОБА_9 , що настала внаслідок використання обвинуваченим джерела підвищеної небезпеки, беззаперечно призвела до моральних страждань цивільних позивачів, їх переживань, суттєво порушили їх нормальні життєві зв`язки, чим останнім було заподіяно значну моральну шкоду.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Разом з тим, суд враховує також і майновий стан обвинуваченого, який є приватним підприємцем, має на утриманні неповнолітню дитину, а тому, вважає, що позовні вимоги цивільних позивачів про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 300000 гривень на користь кожного.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що на день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати становив 6000 гривень, суд дійшов висновку, що на користь ОСОБА_4 слід стягнути з цивільного відповідача АТ «Страхова Група «ТАС» матеріальну шкоду у сумі 12310 гривень та моральну шкоду у сумі 36000 гривень та з обвинуваченого моральну шкоду у сумі 300000 гривень, а в решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

З цих же міркувань суд вважає, що на користь цивільного позивача ОСОБА_10 з обвинуваченого слід стягнути моральну шкоду у сумі 300000 гривень, а в решті позовних вимог до обвинуваченого відмовити за безпідставністю.

Керуючись статтями 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частино1 статті 135 та 2 статті 286 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

за частиною 1 статті 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

за частиною 2 статті 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 роки, приєднавши за правилами частини 3 статті 70 КК України до основного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, додаткове покарання за частиною 2 статті 286 КК України у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту вступу в силу вироку суду.

Стягнути з АТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 12 310 гривень та моральну шкоду в сумі 36000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 300000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 300000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_10 до ОСОБА_6 відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 6582 гривні 33 копійки.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази:

кросівок та куртку, належні ОСОБА_9 , поміщені на зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, знищити;

автомобіль марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був поміщений на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області та повернутий ОСОБА_6 , залишити власнику;

DVD-диск з відео файлом з камер відеоспостереження, приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення через Народицький районний суд Житомирської області.

Суддя:

ОСОБА_1