Провадження № 1-кп/204/431/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000627, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, утриманців не маючого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор подала до суду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених ч. 1,5 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років. З метою уникнення від відповідальності, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, враховуючи те, що офіційного місця роботи, міцних соціальних зв`язків ОСОБА_5 не має, останній може переховуватися від суду. Обвинувачений раніше неодноразово судимий, не має офіційних джерел доходів, а злочин, в якому він обвинувачується вчинявся ним з корисливих мотивів, тобто вчинений злочин є способом забезпечення обвинуваченим свого побуту та життєвих потреб. Менш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити запобіганню вищевказаним ризикам, оскільки є достатньо підстав вважати, що без постійного нагляду ОСОБА_5 спробує уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від суду та продовжити свою злочинну діяльність.

Прокурор в судовому засіданні підтримала вищезазначене клопотання та просила його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 131-132, 176 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи. Доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Продовження строку тримання під вартою, як підстава для втручання в право особи на свободу, має містити його обґрунтування, доцільність, аналіз ризиків у конкретних обставинах та інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. («W проти Швейцарії», «Тейс проти Румунії» та ін.).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, раніше неодноразово судимий, у тому числі за ст. 185, 186 КК України. Вказане дає підстави вважати, що у випадку не продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Враховуючи введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою переховування від суду та уникнення кримінальної відповідальності у разі визнання винуватим судом, обвинувачений може переховуватися від суду, у тому числі шляхом виїзду за межі області та України.

Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід не виходить за межі розумного строку тривалості, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, відтак суд зазначає, що альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку.

Обговорюючи питання уникнення наявних ризиків у даному кримінальному провадженні шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, то у світлі факторів пов`язаних з особою обвинуваченого, майновим станом, відсутністю соціальних зв`язків, суд вважає застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнім для запобігання вказаним ризикам. Письмові матеріали справи на даний момент не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не наведені. Відтак суд дійшов висновку про неможливість зміни ОСОБА_5 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання на домашній арешт, отже у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який слід відмовити. При цьому, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, не обґрунтовано та зводиться до простого заперечення клопотання сторони обвинувачення.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на викладене, враховуючи обставини кримінального провадження, суд доходить висновку, що згідно ст. 197 КПК України, дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів без визначення застави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369- 372, 376, 392-393 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 31 грудня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03.11.2023 року.

Суддя ОСОБА_1