Справа № 132/3134/23
Ухвала

Іменем України

09 листопада 2023 року слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: скаржників - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000216 від 14 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2023 року до слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області звернулися ОСОБА_5 , ОСОБА_6 із скаргою, в якій просять скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000216 від 14 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України; зобов`язати дізнавача продовжити проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні; залучити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у якості потерпілих, надавши їм пам`ятки про ознайомлення з правами потерпілих.

В обґрунтування цієї вимоги зазначили, що в провадженні сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області знаходилось кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000216 від 14 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України. Дане кримінальне провадження 29.06.2023 року старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_7 було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України. Натомість, дізнавачем не було здійснено належним чином жодної слідчої (розшукової) дії, спрямованої на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів. Так, дізнавачем не встановлено коло осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, та свідків, а також невитребувано та недосліджено доказів, не перевірено наявність обставин, які зазначались у зверненні заявниками, а тому на думку скаржників постанова є передчасною, незаконною та необґрунтованою, в зв`язку з чим просять задовольнити скаргу.

Скаржники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали подану скаргу та просили її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду скаргу були повідомлені належним чином, із клопотанням про перенесення розгляду скарги до суду не звертались.

Відповідно до вимог частини 3 статті 306 КПК України, відсутність дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши доводи поданої скарги, вислухавши позицію скаржника, дослідивши оскаржувану постанову та додані до скарги матеріали, приходжу до наступних висновків:

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до статті 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскарженні під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких зокрема встановлення відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України).

Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Слідчим суддею з наданих матеріалів встановлено, що в провадженні сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області знаходилось кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000216 від 14 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України.

29 червня 2023 року старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_7 винесено постанову про закриття даного кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України.

Дана постанова мотивована тим, що з урахуванням отриманих під час досудового розслідування доказів можна прийти до висновку, що в діях ОСОБА_10 відсутній суб`єктивний умисел спрямований на примушування ОСОБА_6 до виконання цивільно-правових зобов`язань з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами. Факти погроз ОСОБА_6 та його близьким родичам застосуванням фізичного насильства не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя не погоджується з постановою дізнавача про закриття кримінального провадження, та вважає її передчасною.

Так, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у частині 4 статті 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно статей 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами частини 1 статті 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм статті 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень статті 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог статті 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, дізнавач, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Згідно частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Як встановлено вище, підставою для закриття кримінального провадження дізнавач зазначив відсутність в діянні ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України.

Проте, у розумінні вимог кримінального процесуального закону, за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) кримінального правопорушення. За таких обставин рішення дізнавача повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні, із зазначенням конкретної частини статті КК України та юридичної кваліфікації кримінального правопорушення.

Натомість, оскаржуване рішення дізнавача про закриття кримінального провадження не містить вказівки на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні, із зазначенням конкретної частини статті КК України та юридичної кваліфікації кримінального правопорушення.

Крім цього, як свідчать витребувані судом матеріали досудового розслідування, дізнавачем під час проведення досудового розслідування, взагалі не були витребувані в передбаченому процесуальним законом порядку - дописи ОСОБА_10 , які були розміщені нею у групах «Майбутнє Корделівка» та «Підслухано Калинівка» соціальної мережі «Facebook», на які посилались ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у поданій ними заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 09.06.2023 року, як на доказ, який підтверджує викладені ними обставини.

Відтак, посилання дізнавачем в постанові на те, що він під час досудового розслідування вивчив інформацію скріншотів дописів із соціальної мережі «Facebook», зі змісту яких не виявив реальних погроз насильства, пошкодження чи знищення майна, є безпідставним, оскільки роздруківка скріншотів дописів у соціальній мережі не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, т.я. в такому разі неможливо ідентифікувати відправника дописувача, і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.

Крім того, в матеріалах даного кримінального провадження наявні матеріали перевірки № 915 по факту звернення громадянина ОСОБА_6 за 2023 рік, які були долучені та використані дізнавачем в позапроцесуальний спосіб.

Також, дізнавачем не було допитано іншого заявника ОСОБА_5 , з метою з`ясування відомих їй обставин, що мають значення для даного кримінального провадження; не вирішено питання щодо допиту ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ; не розглянуте клопотання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яке міститься в заяві про вчинене кримінальне правопорушення, про визнання їх потерпілими.

З урахуванням цього, постанова про закриття кримінального провадження є передчасною.

Таким чином, дізнавачем не проведено необхідних слідчих чи розшукових дій, необхідних для повного та всебічного розслідування кримінального провадження, з метою виявлення фактичних даних, на підставі яких встановлюються наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За вказаних обставин, вважаю, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасною, не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження для проведення додаткового розслідування, в ході якого необхідно усунути зазначені недоліки та виконати слідчі дії, направлені на встановлення об`єктивної істини в справі.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів щодо встановлення об`єктивної істини, провести необхідні слідчі дії, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Щодо вимоги скаржників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині залучення їх до кримінального провадження в якості потерпілих осіб та вручення їм відповідної пам`ятки, то вона задоволенню не підлягає, оскільки не перебуває в межах компетенції слідчого судді під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно із частиною п`ятою статті 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Зважаючи на те, що повноваження слідчого судді охоплюють лише контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а тому вищезазначена вимога осіб, які подали скаргу суперечить вимогам самостійності слідчого у своїй процесуальній діяльності та порушує дискреційні повноваження слідчого, у зв`язку із чим дана вимога не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 7, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000216 від 14 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України - задовольнити частково.

Постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000216 від 14 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України - скасувати та провести додаткове розслідування, в ході проведення якого виконати всі вимоги, викладені в мотивувальній частині цієї ухвали, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Копію цієї ухвали, невідкладно направити до відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, для виконання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя