Провадження № 1-кс/201/4433/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001578 від 13.10.2023 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 ,

слідчий ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що у провадженні СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001578 від 13.10.2023 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

В рамках зазначеного кримінального провадження 14.10.2023 про підозру повідомлено: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, маючого базову середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 13.10.2023 року приблизно о 15:30 год. перебував за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, біля буд. 100 в компанії раніше знайомого потерпілого - ОСОБА_7 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин внаслідок словесного конфлікту, який переріс у бійку та штовханину з останнім у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Далі, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи за вищевказаною адресою у вищевказаний час, взяв до рук ніж металевий сірого кольору, наблизився до ОСОБА_7 та наніс два прямих ударів в область грудної клітки зліва. Від отриманих поранень ОСОБА_7 перестав чинити опір нападнику, скориставшись чим ОСОБА_5 посадив потерпілого на лавочку, та в той час як потерпілий перебував у сидячому положенні, наніс йому ще 3-и прямих удари в область грудної клітки та передньої черевної стінки зліва, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді п`яти колото-різаних поранень грудної клітки та передньої черевної стінки зліва, що не проникають в грудну та черевну порожнини.

Після чого, ОСОБА_5 вчинивши всі дії, які він вважав необхідними для доведення свого кримінального правопорушення до кінця покинув місце вчинення злочину, однак кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як потерпілому надали необхідну медичну допомогу.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: закінчений замах на вбивство тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Таким чином, у вказаному кримінальному правопорушенні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами у своїй сукупності, а саме:

-Електронним рапортом про надходження повідомлення на лінію «102» від 13.10.2023;

-Рапортом оперуповноваженого СКП ВП №5 про виявлення особи причетної до вчинення злочину від 13.10.2023;

-Протоколом огляду місця події від 13.10.2023;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.10.2023;

-Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 від 13.10.2023;

-Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 від 13.10.2023;

-Медичною довідкою від 13.10.2023;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.10.2023;

-Протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 13.10.2023;

-Повідомлення про підозру від 13.10.2023;

-Іншими матеріалами кримінального провадження.

На даний час встановлено наявність ризиків, що підозрюваний може вчинити дії передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, виникла необхідність звернутись з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі, а саме запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Крім того ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, родичів, дружини або дітей, не має офіційного місця роботи, а отже і легального джерела доходів все це вказує на те, що нічого не заважає ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності і справедливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні перейти на нелегальне становище та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, підозрюваний перебуваючи на волі, може здійснити спробу вплинути на зазначених осіб, з метою примушування їх до надання неправдивих свідчень чи висновків з метою уникнення кримінальної відповідальності. ОСОБА_5 було вручено дане клопотання з додатками, серед яких є протоколи допиту потерпілого та свідків, в яких вказані їхні анкетні відомості, та підозрюваному вони стали відомі (місце проживання, контактні дані). Враховуючи те, що підозрюваний достеменно знає місце проживання потерпілого та свідків, а також той факт, що всі ці особи проживають поблизу один від одного та підозрюваного, ОСОБА_5 може здійснювати психологічний або фізичний тиск, застосовувати погрози на адресу осіб, які надали показання, які підтверджують вчинення ним кримінального правопорушення.

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі корисливого складу, останній раз 23.12.2019 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано 6 місяців за Вироком Жовтневого РС м. Дніпропетровська від 09.02.2018 року до відбуття покарання 4 роки, однак ОСОБА_5 , належних висновків для себе не зробив і знову підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я потерпілого. Окремо слід зазначити, що 18.08.2023 року у відношенні ОСОБА_5 було направлено обвинувальний акт до Жовтневого РС м. Дніпропетровська за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, рішення по справі немає.

З огляду на викладене, в повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

З метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 діб, без можливості внесення застави.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, на його задоволенні наполягали.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001578 від 13.10.2023 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

13.10.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.10.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується: електронним рапортом про надходження повідомлення на лінію «102» від 13.10.2023; рапортом оперуповноваженого СКП ВП №5 про виявлення особи причетної до вчинення злочину від 13.10.2023; протоколом огляду місця події від 13.10.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.10.2023; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 від 13.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.10.2023.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від З0.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сукупність вказаних вище доказів дозволяє прийти до висновку, що підозра не є очевидно необґрунтованою і в межах доказування на досудовому слідстві, зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру. При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Згідно ст.183 ч.1КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Суд вважає встановленим наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ухилення від органу досудового слідства підозрюваним ОСОБА_5 , оскільки інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Крім того ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, не має офіційного місця роботи, раніше судимий. Тому, існує необхідність запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Так, підозрюваний перебуваючи на волі, може здійснити спробу вплинути на зазначених осіб, з метою примушування їх до надання неправдивих свідчень чи висновків з метою уникнення кримінальної відповідальності. ОСОБА_5 було вручено дане клопотання з додатками, серед яких є протоколи допиту потерпілого та свідків, в яких вказані їхні анкетні відомості, та підозрюваному вони стали відомі (місце проживання, контактні дані). Враховуючи те, що підозрюваний достеменно знає місце проживання потерпілого та свідків, а також той факт, що всі ці особи проживають поблизу один від одного та підозрюваного, ОСОБА_5 може здійснювати психологічний або фізичний тиск, застосовувати погрози на адресу осіб, які надали показання, які підтверджують вчинення ним кримінального правопорушення.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, однак ОСОБА_5 , належних висновків для себе не зробив і знову підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я потерпілого.

У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Отже слідчим суддею встановлено ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу суд враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, види ризиків, які встановлено, тяжкість злочину в якому він підозрюється та обставини цього злочину, суд вважає, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного, оскільки на початковій стадії слідства, коли вважливий максимально швидкий збір доказів, в тому числі за участі підозрюваного, уникнення слідства підозрюваним може призвести до втрати доказової бази, а інтереси суспільної небезпеки на даному етапі превалюють над правом особи на свободу.

Враховуючи наведені вище обставини, приходжу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 неможливе, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків, а тому, у задоволенні клопотання захисника про застосування до його підзахисного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою слід відмовити.

Відповідно до ч. 4ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001578 від 13.10.2023 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 11 грудня 2023 року.

У задоволенні клопотання захисника про застосування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, - відмовити.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 09:55 годині 17 жовтня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1