Справа № 450/658/19 Провадження № 1-в/450/128/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 2 роки,-

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 2 роки, мотивуючи тим, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 травня 2023 року він звільнений від відбування основного покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з закінченням іспитового строку та на даний час відбуває додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 2 роки. Зазначив, що на даний час він більш як 3 роки позбавлений права керувати транспортними засобами та ним повністю відбуто додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 2 роки. З вересня 2022 року він активно займається волонтерською діяльністю, а саме допомагає комплектувати гуманітарну допомогу та на даний час отримав пропозицію посади водія-експедитора від ФОП ОСОБА_3 . Зазначив, що водійське посвідчення йому необхідне, оскільки постійного доходу у нього немає, а тому таке дасть йому можливість себе утримувати. Враховуючи викладене просив клопотання задовольнити.

Дослідивши подане клопотання та додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України.

Встановлено, що 05 вересня 2023 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшло клопотання ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання

Ухвалою від 17 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 2 роки.

Підставою відмови у задоволенні вказаного вище клопотання слугувало те, що мотиви клопотання особи ОСОБА_2 щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання є суперечливими та непідтверджені жодними доказами, а також не відповідали вимогам кримінально-процесуального законодавства.

27 грудня 2023 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшло клопотання ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 2 роки, яке містить аналогічні мотиви клопотанню, поданому 05 вересня 2023 року.

В силу вимог ч. 7 ст. 539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, а також щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (14-31цс21) вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Враховуючи викладене, Верховний Суд прийшов до висновку, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Таким чином, враховуючи те, що у КПК України та КВК України відсутні положення, якими врегульовано порядок дій суду у випадку зловживання особою своїми процесуальними правами, зокрема подання такою клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, суд вважає за доцільне застосувати у даних правовідносинах аналогію закону з ЦПК України, оскільки у такому містяться положення, якими врегульовано подібні правовідносини.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

З огляду на вказані обставини, дії особи ОСОБА_2 щодо неодноразового звернення до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 2 роки, є зловживанням процесуальними правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду клопотання ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 2 роки.

Керуючись ст. ст. 9, 537, 539 КПК України, ст. 44 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 2 роки залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1 .