Дата документу 10.10.2023Справа № 643/3042/17
Провадження № 1-кп/554/505/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«10» жовтня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Полтава матеріали кримінального провадження №0006489 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 296 КК України.

На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», Московським районним судом м. Харкова вказане кримінальне провадження було направлено для подальшого розгляду до Октябрського районного суду м. Полтави.

21 грудня 2022 року кримінальне провадження надійшло в провадження судді Октябрськогорайонного суду м. Полтави ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 21.12.2022 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

16.05.2023 року до суду надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 .Клопотання обґрунтоване тим, що згідно обвинувального акту, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 296 КК України, були вчинені обвинуваченим 12.08.2016 року. З моменту їх вчинення минуло більше шести років, обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, не скоював інших кримінальних правопорушень, надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим може бути звільнений від кримінальноївідповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрите на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 підтримав заявлене ним клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника, просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження відносно нього.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 296 КК України, у зв?язку із закінченням строків давності.

Прокурор також не заперечувала протизадоволення клопотання, зазначивши, що дійсно закінчились строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 296 КК України.

Суд, дослідивши подане клопотання, вислухавши думку захисника, обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: закрити провадження у випадках, встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 частини 1 або частиною 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено що, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 296 КК України (у редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.), які вчинив 22 серпня 2016 року.

Згідно вимог ч. 2 ст. 4 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінальних правопорушень), злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення злочинів), залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі. Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Враховуючи санкції ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 296 КК України (в редакції закону на час вчинення злочинів), з урахуванням вимог ч.ч.2,3 ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення злочинів) вказані злочини, залежно від ступеня тяжкості, належали до злочину середньої та невеликої тяжкості відповідно.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01.07.2020 року, внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 12 КК України.

Так, згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 КПК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Враховуючи санкції ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 296 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), з урахуванням вимог ч.ч.2,4 ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення, залежно від ступеня тяжкості, належать до нетяжкого злочину та проступку відповідно.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 12 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), яка відносить вказані діяння до проступку та злочину невеликої тяжкості, а не до злочинів невеликої та середньої тяжкості, а отже пом?якушує кримінальну відповідальність,суд приходить до висновку про необхідність застосування правових норм, в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року.

З вимог ч.ч. 1,2 ст. 44 КК України вбачається, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п?ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п?ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Таким чином, зі змісту ст. 49 КК України вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності є обов?язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового розслідування або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину.

Таким чином, з аналізу вимог ст. ст. 12, 49 КК України можна дійти висновку, що ОСОБА_3 може бути звільнений від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ним нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п?ять років.

Таким чином, п`ятирічний строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 296 КК України, закінчився 22 серпня 2021 року, обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та суду, до закінчення, зазначених у ч. 1 ст. 49 КК, строків, не вчинив нового кримінального правопорушення, що у своїй сукупності, із зазначеним вище, свідчить про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Суд, відповідно до положень ч.3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченомусуть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Також, обвинуваченому роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав та роз`яснив його право на проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку.

Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Тож, враховуючи клопотання захисника обвинуваченого, згоду обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення клопотання, та інші вищевикладені обставини, суд вважає можливим задовольнити заявлене клопотання.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 2, 7, 9, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285, 286, 288, 314, 369-372 КПК України, ст. ст. 4, 5, 12, 44, 49 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 296 КК України закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

Речові докази по кримінальному провадженні, а саме:

-DVD диск з матеріалами відеозапису з реєстраторів інспекторів патрульної поліції, який, відповідно до постанови про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 28.09.2016 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1