Справа № 346/2442/22
Провадження № 1-в/346/322/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника відділу пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від покарання після закінчення іспитового строку, поданого в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 14.09.2022 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,-

в с т а н о в и в :

в клопотанні зазначено, що вищевказаним вироком від 14.09.2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. У період іспитового строку ОСОБА_5 покладені на нього судом обов`язки виконав. Разом з тим, 01.02.2023 року та 01.03.2023 року він не з`явився для реєстрації до органу пробації з поважних причин, зокрема, за станом здоров`я та відсутністю коштів, при цьому повідомляв в телефонному режимі працівників органу пробації про неможливість його прибуття для реєстрації. Умислу щодо невиконання вироку суду у нього не було. Інших порушень щодо відбування покарання ОСОБА_5 не допускав, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21.06.2023 року в задоволенні подання Коломийського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання ОСОБА_5 відмовлено. 14.09.2023 року закінчився іспитовий строк, встановлений вироком суду від 14.09.2022 року, однак, вищевказаний орган пробації не направив до суду подання про звільнення засудженого від призначеного покарання. ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання, виховує двоє малолітніх дітей та потребує постійного лікування, оскільки з 2022 року неодноразово проходив стаціонарне лікування в КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я». В провадженні цього ж суду на стадії підготовчого засідання перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2022 року за № 0000231, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.162, ч.2 ст.15 ч. 4 ст.185 КК України, тобто вирок щодо нього не ухвалено та ОСОБА_5 вважається невинуватим в силу дії принципу презумпції невинуватості. Тому захисник просить звільнити засудженого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

ОСОБА_5 в судовому засіданні вказане клопотання підтримав.

Захисник просить вказане клопотання задовольнити.

Представник органу пробації зазначив, що за час іспитового строку ОСОБА_5 зарекомендував себе із задовільної сторони. У зв`язку із допущеними ним порушеннями щодо порядку відбування виконання органом пробації було скеровано до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, за результатами розгляду якого ухвалою суду в його задоволенні відмовлено. Після цього, ОСОБА_5 з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу пробації та виконував обов`язки, покладені на нього судом, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, про що долучив відповідні довідки. Оскільки відсутній вирок суду щодо нього за вчинення іншого кримінального правопорушення, представник не заперечує щодо звільнення ОСОБА_5 від призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Прокурор в судовому засіданні не заперечила проти звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком суду від 2022 року, враховуючи дію принципу презумпції невинуватості та відсутністю вироку суду щодо вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Суд, заслухавши пояснення представника органу пробації, засудженого, захисника, думку прокурора, приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку

За змістом ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої ст.537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вищевказаним вироком Коломийського міськрайонного суду від 14.09.2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Цим вироком на засудженого також покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21.06.2023 року в задоволенні подання Коломийського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання ОСОБА_5 , засудженого 14.09.2022 року вищевказаним вироком суду, відмовлено.

Згідно з даними характеристики, виданої Саджавським старостинським округом Коломийської міської ради 01.09.2023 року, ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 4).

Відповідно до даних відповіді на запит філії Державної установи «Центр пробації в Івано-Франківській області» щодо перевірки інформації про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності станом на 22.09.2023 року сектором адміністративної практики Коломийського РВП ГУНП підтверджено, що ОСОБА_5 12.04.2023 року притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст.127 КУпАП (за порушення ПДР (а.с.11).

В довідці (вимозі) про судимість станом на 25.09.2023 року міститься інформація щодо засудження ОСОБА_5 за вищевказаним вироком від 14.09.2022 року, а також дані про направлення 21.11.2022 року до суду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.162, ч.4 ст.185 КК України (а.с. 12-13).

Згідно зі ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Положеннями ч.1 ст.78 КК України визначено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом.

Також у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини передбачено, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде доведена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Відповідно до п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі №1-15/99 визначено, що сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнавати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її вину не буде визнано судом у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили.

Зі змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст. 78 КК України, через використання словосполучень «не вчинить нового злочину» та «виконає покладені на нього обов`язки», випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання, згідно з цими статтями кримінального закону, є невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) вважається невинуватою.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайжану» зазначив, що презумція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку.

Аналогічні висновки Європейський суд подав у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України».

Слід також зазначити, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ суб`єктом посягання на порушення принципу презумпції невинуватості можуть бути не лише суд (судді), але й інші посадові особи та установи. Отже, зволікання представником уповноваженого органу з питань пробації із зверненням до суду після закінчення іспитового строку, встановленого судом, із поданням про звільнення засудженого від відбування покарання з мотивів, наприклад, що в ЄРДР міститься інформація про повідомлення цій особі про підозру у вчиненні нового злочину, може також трактуватися як передчасне висловлювання офіційною особою думки щодо винуватості засудженого у вчиненні нового злочину, а отже, - як порушення принципу презумпції невинуватості щодо нього.

Неможливість встановлення поза судовим розглядом обставин чи самого факту вчинення кримінального правопорушення викликана тим, що у протилежному випадку суд спростовував би презумпцію невинуватості особи щодо діянь, які не були предметом судового розгляду, що було б явним порушенням цього фундаментального права людини, оскільки презумпція невинуватості передбачає з-поміж іншого те, що «сторона обвинувачення має повідомити зацікавленій особі, у чому її обвинувачують, аби надати можливість підготувати і згодом представити свій захист, а також надати докази, достатні для обґрунтування обвинувального акту» (постанова ЄСПЛ в справі Barbera, MessegueandJabardo v. Spain, пар. 77). Усі перераховані гарантії виявляться порушеними, якщо суд надаватиме правову оцінку діянню, яке не є предметом кримінального провадження, в якому суд здійснює судовий розгляд.

Оскільки суд не може давати правову оцінку діянням особи, що не є предметом кримінального провадження, в якому він здійснює судовий розгляд, він, відповідно, позбавлений можливості давати діянню, щодо якого він здійснює судовий розгляд, таку правову оцінку, яка б ґрунтувалася на оцінці інших діянь, щодо яких судовий розгляд не здійснюється. Таким чином, суд повинен утримуватися від оцінки діяння, щодо якого він здійснює судовий розгляд, як повторного кримінального правопорушення, якщо інші діяння особи ще не одержали з боку іншого суду правової оцінки, яка дозволяла б розглядати їх як елементи повторності кримінальних правопорушень.

Ці ж обставини стосуються факту встановлення судом вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що на час розгляду вказаного клопотання відносно ОСОБА_5 відсутній обвинувальний вирок суду, який би набрав законної сили, його не можливо вважати таким, що вчинив нове кримінальне правопорушення. Жодних доказів того, що ОСОБА_5 визнано судом винуватим у вчиненні інших кримінальних правопорушень і вирок суду набрав законної сили, як і доказів на підтвердження невиконання покладених на засудженого обов`язків, до суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що іспитовий строк на час розгляду клопотання закінчився, протягом іспитового строку засуджений виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі ч.1 ст. 78 КК України та, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, призначеного вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 року за ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1