ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 629/5315/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 1288 /23 Головуючий апеляційної інстанції:
ОСОБА_2 Категорія: застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваної та її захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи не від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваної на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 09 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого задоволено клопотання слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні №0000402 від 03.05.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с .Панютине, м. Лозова Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення ч.2 ст.307 КК України.

До ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 листопада 2023 року включно та одночасно визначено заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 грн. 00 коп., при внесенні якої, її вирішено з-під варти звільнити та покласти на неї обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді, захисник підозрюваної, - адвокат ОСОБА_8 ,подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою її фактичного місця проживання у АДРЕСА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на неповне врахування судом підстави для обрання запобіжного заходу, зокрема, крім наявності «розумної підозри» у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй злочину, не доведено наявності ризиків та не надано доказів того, що, перебуваючи на волі, ця особа вчинить нове кримінальне правопорушення.

Захисник вважає, що. Навіть, при існуванні таких ризиків. Не доведено неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним в клопотанні ризикам.

Крім того, захисник вважає, що судом не взято до уваги вказання підозрюваної стосовно того, що вона не має наміру переховуватись і надалі буле співпрацювати зі слідством для швидшого вирішення справи.

Просила врахувати, що підозрювана раніше не судима, не є суспільно небезпечною особою. А тому. Немає необхідності в ізоляції її від суспільства. Крім того, вона має постійне місце проживання. Враховуючи вищевикладене, захисник вважає, що цілодобовий домашній арешт буде цілком доцільним для забезпечення виконання підозрюваної покладених на неї процесуальних обов`язків, а також збуде сприяти запобіганню можливих ризиків і буде співрозмірним кримінальному правопорушенню, в якому її підозрюють, а тримання під вартою є необґрунтованим та не співрозмірним.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явилися, були повідомлені, відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст.135 КПК України, належним чином

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю сторін, оскільки це відповідає вимогам ст.401 КПК України, так як апеляційна скарга підозрюваного не стосується погіршення становища підозрюваної.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000402 від 03.05.2023 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_6 не пізніше 17.05.2023, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, в невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 17.05.2023, за невстановлених досудовим слідством обставин, вступила у злочинну змову зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 та її сином ОСОБА_9 .

У подальшому, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , незаконно, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, придбав наркотичний засіб канабіс, який відповідно до Списку №3 Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 є особливо небезпечним наркотичним засобом, з метою подальшого його незаконного збуту іншим особам.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу групи, направленого на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, 17.05.2023, приблизно о 10-59 год., ОСОБА_7 , діючи в інтересах групи осіб, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, біля буд.№9 по Проїзду Миру в смт. Панютине, м. Лозова Харківської області, зустрівся із ОСОБА_10 , яка здійснювала оперативну закупку наркотичного засобу. Перебуваючи у вищевказаному місці, отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 500 грн., після чого передав їй 5 (п`ять) полімерних згортків, всередині яких знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить: 2,2751 грам; 2,1946 грам; 2,3851 грам; 2,3119 грам; 2,3533 грам, загальною масою 11,52 грам відповідно.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , за 500 гривень продав ОСОБА_10 , тобто незаконно збув, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 11,52 г.

Крім того, 31.05.2023, приблизно о 09-36 год., ОСОБА_6 , діючи в інтересах групи осіб, реалізуючи спільний злочинний умисел групи на збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, біля буд.№9 по Проїзду Миру в смт. Панютине м. Лозова Харківської області, зустрілась із ОСОБА_10 , яка здійснювала оперативну закупку наркотичного засобу. Далі, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_10 піднялась до квартири АДРЕСА_3 .

У подальшому, ОСОБА_6 , діючи групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , перебуваючи у вищевказаному місці, отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 300 грн., після чого передала їй 3 (три) полімерних згортки, всередині яких знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Маса канабісу в перерахунку на масу сухої речовини склала: 2,4960 грам; 2,5920 грам; 2,5300 грам, загальною масою 7,618 грам відповідно.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , за 300 гривень продала ОСОБА_10 , тобто незаконно збула, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 7,618 грам.

Крім того, 15.06.2023, приблизно о 17-41 год., ОСОБА_9 , діючи в інтересах групи осіб, реалізуючи спільний злочинний умисел групи на збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, біля буд.№33 по вул.Миру в смт.Панютине м.Лозова Харківської області, зустрівся із ОСОБА_11 , який здійснював оперативну закупку наркотичного засобу.

У подальшому, ОСОБА_9 , діючи групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи у вищевказаному місці, отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 300 грн., після чого передав йому 3 (три) полімерних згортки, всередині яких знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить: 2,2829 грам; 3,7155 грам; 2,8266 грам, загальною масою 8,825 грам відповідно.

Таким чином, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , за 300 гривень продав ОСОБА_11 , тобто незаконно збув, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою у перерахунку на суху речовину 8,825 грам.

03.05.2023 дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України.

14.09.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.307 ч.2 КК України.

14.09.2023 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , посилаючись на обґрунтованість повідомленої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливістю підозрюваної переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або будь-які дії з перешкоджання кримінальному провадженню. Вищезазначені обставини, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винною у кримінальному правопорушенні, на думку слідчого, свідчать про неможливість запобіганню наявним ризикам у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, він просив обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену їйу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,яка підтверджується зібраними у сукупності доказами. Крім того, допитав підозрювану ОСОБА_6 , яка свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнала частково, зазначила, що вчиняла злочини внаслідок того, що її співмешканець ОСОБА_7 просив її передавати наркотичні засоби і забирати гроші, проти задоволення клопотання заперечувала, просила обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також заслухав прокурора ОСОБА_12 , який наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання вчинила умисне тяжке кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Встановивши існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема: вірогідність переховування від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення; та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винною у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважав, що застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та застосував запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи щодо підозрюваної альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя поклав на підозрювану обов`язки, визначені у ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав особи, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав особи, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав особи зазначив "що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо підстав та мотивів обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України і наявності обґрунтованої підозри, яка підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Характер висунутої ОСОБА_6 підозри, дає достатні підстави вважати, що вона може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, зокрема, є можливість підозрюваною вчинити дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, беручи до уваги, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі до десяти років, а тому може, з метою уникнення покарання, переховуватись від органів досудового розслідування, враховуючи, що він офіційно не працевлаштована, малолітніх дітей на утриманні не має.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, існує вірогідність, що підозрювана, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, що передбачені п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, для запобігання яких, в даному випадку, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу буде неефективним.

Враховуючи також відомості і конкретні обставини вчинення злочину, який їй інкримінується, виходячи зі змісту формулювання підозри, зокрема обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, існує можливість незаконного впливу підозрюваною на свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому, колегія суддів бере до уваги, що на даний час досудове розслідування триває, а тому не виключена можливість підозрюваної впливати на свідків, які на даний час не допитані, беручи до уваги порядок допиту свідків безпосередньо судом під час судового розгляду.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, щодо існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, виходячи з фактичних обставин справи та беручи до уваги специфіку діяльності підозрюваної та обставини вчинення нею інкримінованого кримінального правопорушення.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваної.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 09 2023 року про застосування до підозрюваної за ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 12 11 2023 року, включно, із визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3