Провадження № 1-кс/344/6858/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в межах кримінального провадженя № 0000431 від 28.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 п. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в обґрунтування якого покликався на те, що відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи Слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000431 від 28.07.2023, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146 КК України.

У клопотанні зазначено, що 28.07.2023 близько 12 год 00 хв ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у житловому будинку своєї подруги ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , розуміючи, що донька подруги ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спить, з мотивів особистих неприязних відносин вирішила умисно протиправно заподіяти їй смерть, тобто вбити. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя іншої людини, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, з особистих мотивів та мети, взяла до рук подушку та почала душити останню, а коли малолітня ОСОБА_7 , прокинулась та спробувала захистити себе, ОСОБА_4 , взяла до рук раніше принесену із двору, заздалегідь підготовлену сокиру та нанесла останній декілька ударів по голові та тулубу від яких остання втратила свідомість. Побачивши вказане ОСОБА_4 , зрозуміла, що виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство малолітньої ОСОБА_7 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Зазначено, що крім того ОСОБА_4 , нехтуючи вимогами статей 3, 10, 29, 33 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування; статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом та статті 1 Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень, про те, що ніхто не може піддаватися насильницькому зникненню вирішила викрасти двох малолітніх дітей ОСОБА_6 . Так, знаходячись у житловому будинку своєї подруги ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , після вчинення протиправних дій відносно малолітньої ОСОБА_7 , вважаючи що вона вбила останню, скориставшись відсутністю ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір спрямований на викрадення двох малолітніх осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи довести свої наміри до кінця, розуміючи що у житловому будинку та дворі ОСОБА_6 відсутні особи, які б могли завадити викраденню дітей і за нею ніхто не спостерігає, скориставшись безпорадним станом малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без дозволу матері забрала останніх із їхнього місця проживання та разом з ними покинула межі села Гвізд, направившись до залізничного вокзалу м. Івано-Франківськ, з метою втечі у невідомому напрямку за межі Івано-Франківської області, де в подальшому була затримана працівниками поліції.

Матеріалами клопотання зазначається, що 28 липня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженку смт. Водянське, м. Добропілля Донецької області, українку, громадянку України, із середньою освітою, затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 2 ст. 115 КК України.

29 липня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146 КК України.

29 липня 2023 року слідчим суддею Івано-Франкіського міського суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , строком до 25 вересня 2023 року включно.

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням вказує, що строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000431 закінчується 29.09.2023, однак завершити досудове розслідування у зазначений строк не представляється можливим внаслідок особливої складності провадження, оскільки: не завершено проведення амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи підозрюваної ОСОБА_4 , ряд судово-імунологічних експертиз, судово-цитологічних експертиз по речових доказах вилучених із місця події, додаткової судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_7 , молекулярно-генетичних експертиз по нігтьових зрізах ОСОБА_4 , одязі підозрюваної та речових доказав вилучених з місця події. Слідчому судді подано клопотання про продовження строку досудового розслідування. Строк запобіжного заходу застосованого стосовно ОСОБА_4 закінчується 25.09.2023, у зв`язку з чим виникла необхідність про продовження строку запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та, посилаючись на наявність передбачених у ст. 177 КПК України ризиків та необхідність встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування, на 60 днів, без визначення розміру застави.

Підозрювана та її захисник у судовому засіданні поклалися на розсуд суду при вирішенні клопотання.

Заслухавши думку прокурора, підозрювану та її захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів клопотання, у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Водянське, м. Добропілля Донецької області, українка, громадянка України, із середньою освітою.

Можлива причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих злочинів підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 28.07.2023, в ході якого було вилучено речі та сокиру зі слідами речовини бурого кольору, протоколом допиту малолітньої потерпілої, протоколом затримання ОСОБА_4 , в ході якого вилучено її речі зі слідами речовини бурого кольору та мобільні телефони, протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_4 , протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваної ОСОБА_4 , протоколом огляду мобільних телефонів підозрюваної, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту ст.197 КПК України випливає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрювана не має постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, місця роботи та усвідомлює неминучість призначення судом покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десять років;

- п. 2 - можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки проведення експертиз по вилученим речам триває, може виникнути необхідність у призначенні додаткових експертиз;

- п. 3 - можливість незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки підозрювана знайома з потерпілою ОСОБА_7 та її матір`ю, також їй відома адреса їх проживання;

- п. 4 - можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підозрювана з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду та переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Вирішуючи дане клопотання враховую вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаних вище кримінальних правопорушень, характеризуючі особу підозрювану дані.

У рішенні "Марченко проти України" Європейський суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

У зв`язку з вищенаведеним, застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави чи домашнього арешту не зможе запобігти зазначеним ризикам та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної, а тому наявні достатні підстави вважати, що тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою спрямований на забезпечення посилення контролю за місцем перебування підозрюваної, забезпечить виконання нею процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення нею інших кримінальних правопорушень та переховування.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, і приходить до висновку, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом із тим, відповідно до п. 2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави, зважаючи що ОСОБА_4 вчинила злочин, який міг спричинити загибель малолітньої особи.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання, що в засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому клопотання підлягає задоволенню без визначення розміру застави.

Відтак приходжу до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, тому продовження строків тримання під вартою ОСОБА_4 буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 219, 309, 395, 492, 496 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 листопада 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 здійснювати у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 25.09.2023 року.