Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2170/21
Провадження № 1-кп/945/456/23
ВИРОК

Іменем України

26 вересня 2023 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2021 року за № 0000284 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, освіта неповна середня, неодруженого, раніше судимого:

21 лютого 2023 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі;

11 липня 2023 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

16 серпня 2023 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 02.06.2021 о 21 годині, маючи злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом заволодіння будь-яким майном та подальшим його оберненням на свою користь, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливі цілі, через отвір в огорожі, пройшов на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , підійшов до гаражу, де зірвав фрагмент лінолеуму, що був прикріплений замість скла у вікні, проник до приміщення, та завдяки тому, що будівлі гаражу та будинку з`єднанні між собою дверним пройомом, пройшов до приміщень вищезазначеного будинку, звідки повторно, таємно викрав однокамерний холодильник марки «Дніпр-2». ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1000 гривень (епізод 1).

Крім цього, 04.06.2021 о 22 годині, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом заволодіння будь-яким майном та подальшим його оберненням на свою користь, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливі цілі, через отвір в огорожі, пройшов на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , підійшов до гаражу, де через отвір у вікні, проник до приміщення та завдяки тому, що будівлі гаражу та будинку з`єднанні між собою дверним пройомом, пройшов до приміщень вищезазначеного будинку, звідки повторно, таємно викрав водонагрівач води на дровах з ємністю на 100л. ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 4006 гривень 67 копійок (епізод 2).

Крім цього, 15.06.2021 о 22 годині, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом заволодіння будь-яким майном та подальшим його оберненням на свою користь, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливі цілі, через отвір в огорожі, пройшов на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , підійшов до гаражу, де через отвір у вікні, проник до приміщення, та завдяки тому, що будівлі гаражу та будинку з`єднанні між собою дверним пройомом, пройшов до приміщень вищезазначеного будинку, звідки повторно, таємно викрав чавунну плиту з колісниками, вагою 60 кг, вартістю 6 гривень 53 копійки за 1 кг. ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 391 гривня 80 копійок (епізод 3).

Крім цього, 29.06.2021 о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 маючи злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом заволодіння будь-яким майном та подальшим його оберненням на свою користь, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливі цілі, через отвір в огорожі, пройшов на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , підійшов до гаражу, де через отвір у вікні, проник до приміщення та завдяки тому, що будівлі гаражу та будинку з`єднанні між собою дверним пройомом, пройшов до приміщень вищезазначеного будинку, звідки повторно, таємно викрав чавунну батарею на 8 секцій, вагою 70 кг, вартістю 6 гривень 53 копійки за 1 кг. ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 457 гривень 10 копійок (епізод 4).

Крім цього, 30.06.2021 о 21 годині, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом заволодіння будь-яким майном та подальшим його оберненням на свою користь, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливі цілі, через отвір в огорожі, пройшов на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , підійшов до гаражу, де через отвір у вікні вікні, проник до приміщення, та завдяки тому, що будівлі гаражу та будинку з`єднанні між собою дверним пройомом, пройшов до приміщень вищезазначеного будинку, звідки повторно, таємно викрав металевий столик, вагою 40 кг, вартістю 6 гривень 70 копійок за 1 кг. ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 268 гривень (епізод 5).

Крім цього, 03.07.2021 о 22 годині ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом заволодіння будь-яким майном та подальшим його оберненням на свою користь, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливі цілі, повторно, через отвір в огорожі, пройшов на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , де зняв з огорожі сітку «рабиця», довжиною 10 м, вартістю 43 гривні 14 копійок за 1 м. ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 431 гривня 40 копійок (епізод 6).

Крім цього, 02.06.2021 о 21 годині ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом заволодіння будь-яким майном та подальшим його оберненням на свою користь, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливі цілі, через отвір в огорожі, пройшов на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , підійшов до гаражу, де через отвір у вікні, проник до приміщення, звідки повторно, викрав два металеві кутки довжиною 2,15 м кожний, вартістю 208 гривень за один. ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 416 гривень (епізод 7).

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України (епізод 6) - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди 1-5, 7) - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникнення до житла.

У кримінальному провадженні № 0000284 між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинення злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.08.2023, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити покарання у виді п`яти років десяти місяців позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, злочини, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнав свою вину, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким та тяжкими злочинами.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, наявності обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочинів щодо особи похилого віку, а також особи ОСОБА_5 , який за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 повністю усвідомлюють зміст угоди про визнання винуватості, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

У кримінальному провадженні заявлено цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у сумі 6970 грн. 97 коп. та моральної шкоди 20000 грн.

Частинами 1, 5 статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Так, у судовому засіданні встановлено, що своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 6970 грн. 97 коп., при цьому два металевих кутка, вартістю 416 грн. передані на зберігання ОСОБА_7 .

Отже, невідшкодованою залишилася матеріальна шкода ОСОБА_6 завдана ОСОБА_5 на суму 6554 грн. 97 коп., яка підлягає стягненню з обвинуваченого.

Частиною 1 статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілому моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь цивільного позивача, суд враховує роз`яснення пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 цієї ж постанови пленуму роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4).

У судовому засіданні встановлено, що шкода потерпілому ОСОБА_6 завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_5 .

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та бере до уваги те, що потерпілий ОСОБА_6 понесла моральні страждання через викрадення її майна, які негативно впливають на її життя. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову потерпілого, але в меншому розмірі ніж він просив в позовній заяві, і вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 гривень такою, що відповідає засадам розумності, зваженості, достатності, співмірності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_6 , з оцінкою ступеня та обсягу моральних та фізичних страждань потерпілого, вимушених змін у його життєвих стосунках, а також з огляду на дані про особу обвинуваченого, у тому числі його сімейний та майновий стан.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів на суму 480 грн. 00 коп., які підтверджені документально та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Заходи забезпечення цього кримінального провадження не застосовувались.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні слід повернути власнику.

Керуючись ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000284, між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, ОСОБА_5 визначити покарання шляхом частково складання призначених покарань, за цим вироком та за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2023 року та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 26 жовтня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів на суму 480 грн. 00 коп.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 6970 грн. 97 коп., - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 6554 грн. 97 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 20000 грн., - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 2000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- два металеві кутки, які за розпискою передані на зберігання ОСОБА_7 - повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

26.09.2023