Справа № 638/4707/20
Провадження № 1-кп/638/434/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 06 січня 2020 року, № 0003744 від 25 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 14 червня 1996 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 82, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 09 березня 2004 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 28 березня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 10 жовтня 2022 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 24 квітня 2023 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі за злочини проти власності, маючи не зняті та не погашені в законному порядку судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та скоїв повторно умисні корисливі кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин.

На підставі положень ст.ст. 338, 341 КПК України прокурором змінено кваліфікацію обвинувачення.

Так, 04 січня 2020 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, буд. 17, побачивши припаркований автомобіль марки «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, вневнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив багажник вказаного авто за допомогою заздалегідь заготовленої викрутки та вкрав набір інструментів «Intertool ET 6108 SP», чим завдав потерпілій особі матеріальних збитків у розмірі 1302,71 грн, після чого зник з місця скоєння злочину з викраденим майном, обернувши його на свою користь.

08 січня 2020 року, близько 12 год. 00 хв., обвинувачений, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 199-В, побачивши припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2170», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, вневнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлену викрутку, розбив скло на вікні задньої лівої двері, після чого вкрав з салону авто упаковку памперсів для дорослих ТМ «Seni Super Large» в кількості 30 шт., два склоочисника ТМ «Bosh», автомобільну ручку для двері автомобілю «ВАЗ 2170», підшибник для генератору автомобілю «ВАЗ 2170», чим завдав потерпілій особі матеріальних збитків в розмірі 1213 грн, після чого зник з місця скоєння злочину з викраденим майном, обернувши його на свою користь.

24 листопада 2020 року в темний час доби ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , біля гаражу № НОМЕР_3 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зірвав металевий замок з двері гаражу № НОМЕР_3 , проникнувши в середину, викрав належне ОСОБА_8 майно, а саме: бензиновий електрогенератор ТМ «FORTE FG 3500 E», металеву трубку з нержавіючої сталі 160 мм, довжиною 1 метр в кількості 1 шт., куток металевий 40x40x3 мм, довжиною 1 метр, чим завдав потерпілій особі матеріальних збитків в розмірі 8216,17 грн, після чого зник з місця скоєння злочину з викраденим майном, обернувши його на свою користь.

Крім того, 10 грудня 2020 року, приблизно о 23 год. 30 хв. обвинувачений, перебуваючи поблизу приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, вневнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан, проникнув на територію домоволодіння, та, перебуваючи у дворі, розбив скло вікна приватного домоволодіння, потрапивши в середину, після чого взяв майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: касетний магнітофон ТМ «ELECTRA» ART 2028, болгарку ТМ «Sturm&Stein» AG 11 Angel Grander 1100W 230V-50Hz, тестер СССР авометр ц4315 з коробкою, одну пару чоловічих шкіряних чобот чорного кольору з хутром ТМ «Msguel» 39 розміру, одну пару чоловічих замшевих чобот з хутром ТМ «CARNABY» 43 розміру, чим міг спричинити потерпілій особі матеріальних збитків в розмірі 1790 грн, проте, не довів злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.

У судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що дійсно вчинив крадіжки за вказаних обставин, не заперечуючи обсягу викраденого, має бажання відшкодувати збитки, вину у скоєному визнав в повністю, щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників кримінального провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому в суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому суд обмежився дослідженням доказів, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище та з проникненням до житла, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до житла.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог положень ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд у кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працевлаштований, має реєстрацію та фактичне місце проживання, судимий за вчинення злочинів проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги зазначені вище обставини, дані, що характеризують особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, наявність судимостей, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням міри покарання, в межах санкції ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК, ч. 3 ст. 185 КК України.

Покарання обвинуваченому призначити у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Призначити обвинуваченому остаточне покарання у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2023 року.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту фактичного затримання з 29 вересня 2021 року.

У відповідності до ст.ст. 70, 72 КК України ОСОБА_4 зарахувати в строк покарання, остаточно призначеного для відбуття за сукупністю злочинів, строк попереднього ув`язнення з момент фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Долю речових доказів вирішити у порядку статті 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, у відповідності до положень статті 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначених за цим вироком та вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2023 року, шляхом часткового складання, призначити покарання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання з 29 вересня 2021 року.

На підставі положень ст.ст. 70, 72 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк призначеного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання 29 вересня 2021 року.

Речові докази вважати повернутими власникам (законним володільцям).

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 6284 від 24.03.2020 року в розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) грн 52 коп., судової дактилоскопічної експертизи № 10/1/444CE-20 від 26.03.2020 року в розмірі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) грн 12 коп., судової дактилоскопічної експертизи № 10/1/444CE-20 від 26.03.2020 року в розмірі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) грн 12 коп., судової дактископічної експертизи № СЕ-19/121-20/22249-ТР від 22.12.2020 року в розмірі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) грн 40 коп. судової дактископічної експертизи № СЕ-19/121-20/22251-ТР від 22.12.2020 року в розмірі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) грн 40 коп. стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти діб з моменту проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок складено та надруковано в нарадчій кімнаті 27 грудня 2023 року в одному примірнику.

Головуючий