ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку м. Дніпро кримінальне провадженняза №0000070 від 18.10.2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилась у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката - ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_3 , за попередньою змовою групою осіб, внесла в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості, в порушення законодавчих актів України, що регулюють діяльність суб`єктів підприємництва за наступних обставин.

Відповідно до статті 81 Цивільного кодексу України, юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів згідно до статті 87 цього Кодексу.

Згідно до статті 87 Цивільного кодексу України, для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи,які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження.

Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Відповідно до статті 88 Цивільного кодексу України, засновницькому договорі товариства визначаються зобов`язання учасників створити товариство, порядок їх спільної діяльності щодо його створення, умови передання товариству майна учасників, якщо додаткові вимоги щодо змісту засновницького договору не встановлені цим Кодексом або іншим законом.

Згідно до статті 89 Цивільного кодексу України:Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом.

Порушення встановленого законом порядку створення юридичної особи або невідповідність її установчих документів закону є підставою для відмови у державній реєстрації юридичної особи.

Відповідно до статті 56 Господарського кодексу України якою встановлено, що суб`єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу.

Згідно до статті 57 Господарського кодексу України:Установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання.

В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом.

У засновницькому договорі засновники зобов`язуються утворити суб`єкт господарювання, визначають порядок спільної діяльності щодо його утворення, умови передачі йому свого майна, порядок розподілу прибутків і збитків, управління діяльністю суб`єкта господарювання та участі в ньому засновників, порядок вибуття та входження нових засновників, інші умови діяльності суб`єкта господарювання, які передбачені законом, а також порядок його реорганізації та ліквідації відповідно до закону.

Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству, а саме:

Відповідно до статті 57 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно до статті 88 Господарського кодексу України, учасники господарського товариства зобов`язані вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та коштами (засобами), що передбачені установчими документами, відповідно до цього Кодексу та закону про господарські товариства.

Відповідно до статті 89 Господарського кодексу України, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання яких визначається залежно від виду товариства.

Згідно до ч. 2 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» № 755-ІУ від 15.05.2003 р., (із змінами та доповненнями), порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає:

1)заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника);

2)прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі;

3)виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі;

4) внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру;

5) перевірку відомостей Єдиного державного реєстру на наявність заборони вчинення реєстраційних дій;

6)перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації;

7)прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання;

8)проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру;

9)формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів або з використанням Єдиного державного веб - порталу електронних послуг виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів;

10)видача за бажанням заявника виписки з Єдиного державного реєстру у паперовій формі за результатами проведеної реєстраційної дії (у разі подання заяви про державну реєстрацію у паперовій формі).

Виписка з Єдиного державного реєстру у паперовій формі надається з проставленням підпису та печатки державного реєстратора.

Ураховуючи діюче законодавство України, у не встановленої особи на початку січня 2022 року на території м. Дніпро виник злочинний умисел на внесення завідомо неправдивих відомостей в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи з корисних спонукань з метою отримання незаконного доходу, для цієї мети не встановлена особа залучила ОСОБА_3 , яка була згодна на цей злочинний план з метою отримання незаконного доходу.

В один з днів на початку січня 2022 року, перебуваючи біля ТРЦ «Караван», що в Індустріальному районі м. Дніпро, ОСОБА_3 , зустрілась з невстановленою особою, яка запропонувала останній за грошову винагороду стати учасником підприємства, і саме Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Олерон ЛТД» (код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі- код ЄДР) - 44594338) без наміру здійснювати господарську діяльність, передбачену статутом вказаного Товариства.

Отримавши зазначену пропозицію, усвідомлюючи противоправний характер дій, запропонованих їй невстановленою особою, ОСОБА_3 , розуміючи, що стає учасником ТОВ «Олерон ЛТД» (код ЄДР 594338) не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, з корисливих мотивів погодилась на таку пропозицію.

В свою чергу, ОСОБА_3 , реалізовуючи злочинний умисел, направлений на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, надала невстановленій особі копію свого паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 31.10.2016 Дніпровським РВ у м. Дніпродзержинськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, та копію довідки про присвоєння їй ідентифікаційного номеру № НОМЕР_2 , яка на підставі цих документів у невстановленому місці та час виготовила реєстраційні документи підприємства ТОВ «Олерон ЛТД», в яких ОСОБА_3 була зазначена як учасник та директор Товариства.

Після чого, у січні 2022 року, за невстановлених обставин, невстановленою особою, виготовлено установчі та реєстраційні документи ТОВ «Олерон ЛТД», які містили заздалегідь обумовлені з ОСОБА_3 завідомо неправдиві відомості та які були спрямовані на подання для проведення державної перереєстрації підприємства.

В подальшому, 13.01.2022 ОСОБА_3 зустрілась з невстановленою особою, у денний час доби на вулиці Нижньодніпровська, 17, поряд із ТРЦ «Караван» в Індустріальному районі міста Дніпро, де підписала: заяву щодо державної реєстрації юридичної особи (крім громадських формувань та органів влади) від 13.01.2022; акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Олерон ЛТД» від 13.01.2022; статут ТОВ «Олерон ЛТД» від 13.01.2022.

Відповідно до підписаних документів ОСОБА_3 , стає єдиним учасником ТОВ «Олерон ЛТД», та з 13.01.2022 призначена директором. На час підписання установчих, реєстраційних документів підприємства, ОСОБА_3 розуміла, що вона вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації ТОВ «Олерон ЛТД», оскільки ОСОБА_3 та невстановлена особа, домовились про те, що учасником та директором вищевказаного підприємства буде формально ОСОБА_3 , проте до діяльності ТОВ «Олерон ЛТД» в подальшому вона не буде мати ніякого відношення, а фінансово-господарською діяльністю з використанням вказаного вище підприємства будуть займатись інші особи, за що, в свою чергу, остання буде отримувати щомісячну грошову винагороду у розмірі 1 500 гривень.

З метою доведення свого злочинного наміру до кінця, та використовуючи підписані раніше ОСОБА_3 , реєстраційні документи ТОВ «Олерон ЛТД», невстановлені особи отримали можливість подати перелічені зазначені документи до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, тим самим здійснили внесення змін до реєстраційних даних суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «Олерон ЛТД» з приводу придбання ОСОБА_3 зазначеного Товариства, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зроблено запис під № 000099332.

Отже, ОСОБА_3 діючи з корисливих мотивів, виконавши всі перелічені вище дії, запропоновані їй невстановленою особою, та фактично придбавши підприємство ТОВ «Олерон ЛТД», досягнула своєї злочинної мети, яка полягала у внесенні неправдивих відомостей в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, дії обвинуваченої ОСОБА_3 виразилися у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України.

18 жовтня 2023року між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 і ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_3 під час судового розгляду повністю визнала свою винуватість у висунутому їй обвинуваченні, щиро покаялася у скоєному.

При укладенні даної угоди прокурором враховано наявність суспільного інтересу, оскільки відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст. 205-1 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на три роки, із звільненням від відбуття основного покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України із встановленням іспитового строку.

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора ОСОБА_4 , обвинувачену ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 205-1 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 і ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 жовтня 2023 року між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 і ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 205-1 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину, покладаючи на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1