УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року

м. Київ

Справа № 577/3140/20

Провадження № 51-6137 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 від 26 жовтня 2023 року та доповнення до скарги від 26 жовтня 2023 року,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою та додатковою скаргою до неї.

Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року касаційну скаргу засудженого з додатковою скаргою було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.

Зокрема серед недоліків було зазначено те, що відповідно до положень ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції; ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту касаційної скарги та додаткової скарги не вбачалося, які саме рішення судів першої та/чи апеляційної інстанції оскаржуються в касаційному порядку.

Також зазначалося, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваних рішень та підставами їх ухвалення, чого зроблено не було.

Крім цього вимоги, які були зазначені в касаційній скарзі та додатковій скарзі засудженого, не узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК України.

Засудженому роз`яснювалось, що відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Тому серед недоліків було зазначено, що в поданій касаційній скарзі та додатковій скарзі засуджений не ставив питання про зміну чи скасування будь-яких судових рішень, а просив викликати його, провести судове засідання в режимі відеоконференції для оскарження його справи, оскільки були порушені його конституційні права та ухвалено несправедливий вирок суду.

Також серед недоліків було вказано, що засуджений не долучив ні до касаційної скарги, ні до додаткової скарги, копії оскаржуваних рішень судів першої та/чи апеляційної інстанцій, які він оскаржує.

Як убачається з наявної у матеріалах провадження розписки, копія ухвали касаційного суду була вручена засудженому ОСОБА_4 24 жовтня 2023 року в ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

У межах визначеного судом строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою та доповненням до неї, однак, як видно зі змісту цієї скарги та доповнень, вказані в ухвалі суду від 11 жовтня 2023 року недоліки він не усунув.

В уточненій касаційній скарзі та доповненні до неї, поданій на усунення недоліків, засуджений знову не зазначає, які саме рішення судів першої та/чи апеляційної інстанції оскаржуються в касаційному порядку, посилаючись лише на невизначений ним вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області.

Крім того, засуджений знову не зазначає конкретних підстав для скасування судових рішень судом касаційної інстанції, передбачених ст. 438 КПК України, а також не наводить обґрунтування вимог касаційної скарги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу.

Зокрема засуджений ОСОБА_4 знову вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оспорює оцінку доказів судом при розгляді справи щодо суті висунутого йому обвинувачення, наполягаючи на власній думці щодо такої оцінки, що в силу положень статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім цього, засуджений ОСОБА_4 , звертаючись повторно, просить скасувати вирок суду першої інстанції як такий, що не відповідає фактичним обставинам справи. При цьому він нічого не вказує про те, яке рішення необхідно ухвалити відносно ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вона була.

Таким чином, прохальна частина уточненої касаційної скарги та доповнення до неї також не відповідає вимогам ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Також в ч. 5 ст. 427 КПК України міститься вимога про необхідність надання до касаційної скарги копій оскаржуваних судових рішень. Однак засуджений ОСОБА_4 при повторному зверненні до суду з касаційною скаргою та доповненням до скарги зазначених вимог закону не дотримався, належно завірених копій оскаржуваних судових рішень до касаційної скарги не долучив.

Оскільки суд касаційної інстанції згідно з положеннями ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі обґрунтування вимог в контексті положень статей 412-414, 438 КПК України, невідповідність вимог касаційної скарги приписам ст. 436 КПК України перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

При цьому повторне залишення касаційної скарги без руху чинним КПК України не передбачено.

Таким чином, у наданий строк засуджений недоліки касаційної скарги з додатковою скаргою не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України їх потрібно йому повернути.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження. У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, він може бути поновлений за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу від 26 жовтня 2023 року та доповнення до скарги від 26 жовтня 2023 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3