Справа № 991/9532/23
Провадження 1-кс/991/9626/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , погоджене з Генеральним прокурором ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубра Пустомитівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України,

у кримінальному провадженні № 0000546 від 12.06.2018

установив:

До Вищого антикорупційного суду надійшло вказане клопотання, у якому детектив просить обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що детективами Національного бюро здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000546 від 12.06.2018 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що народний депутат України ОСОБА_8 будучи кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Енергія - Новий Розділ», ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ», протягом 2013-2017 років із залученням довірених йому осіб та службових осіб вказаних товариств вчинив дії, спрямовані на заволодіння природним газом НАК «Нафтогаз України» в обсязі 371899,225 тис. куб.м, що завдало матеріальної шкоди державі в особі НАК «Нафтогаз України» в особливо великих розмірах у сумі ,57 грн.

Вказані дії вчинені організованою групою, до якої входили ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (кримінальне провадження № 0000547, яке об`єднано з кримінальним провадженням № 0000856 і перебуває на розгляді у Вищому антикорупційному суді, справа № 991/196/20).

Так, ОСОБА_8 , використовуючи свої знання, маючи досвід керівництва низкою комерційних підприємств, у тому числі у сфері енергетики, будучи кінцевим бенефіціарним власником підприємств, зокрема ТОВ «Енергія - Новий Розділ», ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ», прийняв рішення про особисте збагачення шляхом отримання коштів від продажу електроенергії, виробленої в результаті спалювання природного газу, придбаного в НАК «Нафтогаз України» для забезпечення потреб населення за пільговими цінами неспівмірних із фактичними потребами вказаних товариств обсягах.

Для заволодіння природним газом НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_8 використано специфіку господарської діяльності ТОВ «Енергія - Новий Розділ» і ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ» та їх основні активи - Новороздільську ТЕЦ та Новояворівську ТЕЦ, які функціонують завдяки використанню природного газу як палива шляхом його перетворення в теплову та електричну енергію.

Природний газ для виробництва теплової енергії зазначені товариства купували у НАК «Нафтогаз України» як гарантованого постачальника, що відповідає вимогам Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» (у редакції від 02.10.2012)

Отримавши від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) дозволи (ліцензії) на здійснення діяльності з виробництва теплової та електричної енергії, її транспортування і постачання споживачам, ТОВ «Енергія - Новий Розділ» (дозвіл від 16.06.2011) та ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ» (дозвіл від 11.08.2011), виробляли теплову енергію та реалізовували населенню, бюджетним установам та організаціям, релігійним організаціям і суб`єктам господарювання незалежно від форми власності в містах Новий Розділ та Новояворівськ Львівської області.

Водночас, всю вироблену електричну енергію (за винятком обсягу для задоволення власних виробничих потреб) підприємства теплоенергетики обов`язково мали продавати ДП «Енергоринок», що передбачено Законом України «Про електроенергетику».

Вказані зобов`язання ТОВ «Енергія - Новий Розділ» та ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ» виконували згідно із договорами від 31.07.2006 і 20.12.2006 за № 3547/01 та № 3742/02 відповідно із ДП «Енергоринок», згідно з якими ці теплогенеруючі підприємства зобов`язалися продавати електроенергію державному підприємству, а воно - купувати її.

Враховуючи положення п. 1 постанови НКРЕ «Про затвердження граничного рівня ціни на природний газ для суб`єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові та прибудованих (виходячи з обсягу природного газу, що використовується для виробництва та надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання, за умови ведення такими суб`єктами окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води)» від 13.07.2010 № 813 та постанов НКРЕ від 28.12.2012 № 1848 та № 1849, природний газ придбаний у нафтогазової компанії виробниками теплової енергії за регульованою пільговою ціною мав використовуватись виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а не для інших цілей, а в разі потреби такого використання, наприклад для виробництва електричної енергії, повинен придбаватися за регульованим промисловим тарифом як для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання.

Водночас, постановами НКРЕ від 26.12.2012 № 1754 та № 1755 визначено тарифи на відпуск електричної енергії для ТОВ «Енергія - Новий Розділ» у розмірі 141,76 грн. за 1 кВт/год (без ПДВ) та для ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ» - 154,39 коп. за 1 кВт/год (без ПДВ), які розраховано на основі ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, що визначена на рівні 4661,74 грн. за 1000 куб. м.

Таким чином, у грудні 2012 року ОСОБА_8 розумів, що закупівля природного газу підконтрольними йому ТОВ «Енергія - Новий Розділ» та ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ» відповідно до законодавства здійснюватиметься у гарантованого постачальника (НАК «Нафтогаз України») за регульованими (нормативними) тарифами та відсутній належний контроль за напрямами його використання, що з урахуванням затверджених тарифів на відпуск електричної енергії, а також модернізації Новороздільської ТЕЦ у бік збільшення потужності виробництва електричної енергії створювало економічно вигідні передумови для використання газу не для виробництва теплової енергії, а для генерації з нього електричної енергії та її продажу ДП «Енергоринок».

Оскільки паливна складова у вигляді природного газу в тарифі на відпуск електричної енергії є найбільш вагомим елементом собівартості її виробництва, злочинна мета вказаних осіб полягала у створенні для НКРЕ як національного регулятора у сфері тепло-, електропостачання документальної видимості собівартості виробництва електричної енергії з природного газу за ціною 4661,74 грн, тоді як фактично виробництво електричної енергії здійснювалося б переважно з природного газу за ціною 1309,20 грн.

З урахуванням вищевказаних тарифів це забезпечило б ОСОБА_8 отримання через належні йому товариства незаконного доходу у результаті фінансово-господарських операцій з продажу електричної енергії ДП «Енергоринок», яке відповідно до законодавства змушено було б придбати усі її обсяги, будучи введеним в оману щодо дійсних обставин її виробництва.

Таким чином, Новороздільська ТЕЦ та Новояворівська ТЕЦ мали використати значно меншу частину придбаного за пільговим тарифом (1309,20 гривні за 1 тис. куб. м.) природного газу при виробництві теплової енергії для населення, а іншу, більшу частину, - у технологічному процесі його спалювання для виробництва та реалізації електричної енергії ДП «Енергоринок» за цінами, що були розраховані національним регулятором у сфері тепло- та енерговідносин, виходячи з вартості природного газу, що використовувався для власних потреб.

Так, у період з 01.01.2013 по 31.12.2013 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , діючи умисно, у складі організованої та керованої ОСОБА_8 і ОСОБА_9 групи, протиправно та на власний розсуд використали 69 766,216 тис. куб. м та 38 376,099 тис. куб. м природного газу при виробництві електроенергії відповідно Новороздільською ТЕЦ та Новояворівською ТЕЦ, забезпечили перерахування НАК «Нафтогаз України» 1309,20 грн з ПДВ за кожну 1000 куб. м природного газу, обернувши цей газ на їх користь та отримавши таким чином безоплатно та безповоротно 50 019,752 тис. куб. м та 27 515,239 тис. куб. м природного газу відповідно, завдавши нафтогазовій компанії матеріальної шкоди в розмірі 231 388 243,29 грн та 127 295 710,75 грн, що є особливо великим розміром, у вигляді різниці між фактично сплаченою сумою коштів та сумою, яку необхідно було сплатити, як за газ, який використовуватиметься для власних потреб.

Загалом протягом 2013 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організували та керували заволодінням природним газом, який належить НАК «Нафтогаз України», що завдало їй збитків на загальну суму 358 683 954,04 грн, що є особливо великим розміром.

Крім того, упродовж 2014 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи умисно у складі організованої групи, протиправно та на власний розсуд використали 51 006,530 тис. куб. м та 30 326,005 тис. куб. м природного газу, для обернення яких на користь товариств забезпечили перерахування НАК «Нафтогаз України» 1309,20 грн з ПДВ за кожну 1000 куб. м, отримавши таким чином безоплатно та безповоротно 37 229,673 тис. куб.м і 22 274,274 тис куб.м природного газу, завдавши нафтогазовій компанії матеріальної шкоди в розмірі 206 867 926,35 грн та 125 938 010,53 грн, що є особливо великим розміром, у вигляді різниці між фактично сплаченою сумою коштів та сумою, яку необхідно було сплатити як за газ, який використовуватиметься для власних потреб.

Загалом протягом 2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організували та керували заволодінням природним газом, який належить НАК «Нафтогаз України», що завдало останній збитків на загальну суму 332 805 936,88 грн, що є особливо великим розміром.

Крім того, впродовж 2015 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи умисно у складі організованої групи, протиправно та на власний розсуд використали 58 226,790 тис. куб.м та 58 859,524 тис. куб.м природного газу, для обернення яких на користь товариств забезпечили перерахування НАК «Нафтогаз України» із січня по березень 2015 року - 1309,20 грн з ПДВ та з квітня по грудень 2015 року - 2994,30 грн з ПДВ за кожну 1000 куб.м, отримавши безоплатно та безповоротно 41 478,985 тис. куб.м та 41 532,832 тис. куб.м природного газу, завдавши нафтогазовій компанії матеріальної шкоди у розмірі 366 636 174,14 грн та 367 611 644,16 грн, що є особливо великим розміром у вигляді різниці між фактично сплаченою сумою коштів та сумою, яку необхідно було сплатити як за газ, який використовуватиметься для власних потреб.

Загалом протягом 2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організували та керували заволодінням природним газом, що належить НАК «Нафтогаз України», що завдало їй збитків на загальну суму 734 247 818,3 грн, що є особливо великим розміром.

Крім того, впродовж 2016 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи умисно у складі організованої групи, протиправно та на власний розсуд використали 64 752,566 тис. куб.м та 75 560,192 тис. куб.м природного газу, завдавши нафтогазовій компанії матеріальної шкоди в розмірі 181 056 761,64 грн та 212 471 691,29 грн, що є особливо великим розміром, у вигляді різниці між фактично сплаченою сумою коштів та сумою, яку необхідно було сплатити, як за газ, який використовуватиметься для власних потреб (виробництва електроенергії).

Загалом протягом 2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організували та керували заволодінням природним газом, який належить НАК «Нафтогаз України», що завдало їй збитків на загальну суму 393 528 452,93 грн, що є особливо великим розміром.

Крім того, впродовж 2017 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи умисно у складі організованої групи, протиправно та на власний розсуд використали 43 686,235 тис. куб.м та 53 060,274 тис. куб.м природного газу, завдавши нафтогазовій компанії матеріальної шкоди в розмірі 151 453 824,35 грн та 184 886 872,07 грн, що є особливо великим розміром, у вигляді різниці між фактично сплаченою сумою коштів та сумою, яку необхідно було сплатити як за газ, який використовуватиметься для власних потреб (виробництва електроенергії).

Загалом протягом 2017 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організували та керували заволодінням природним газом, що належить НАК «Нафтогаз України», що завдало їй збитків на загальну суму 336 340 696,42 грн, що є особливо великим розміром.

При цьому, оскільки метою злочину було додаткове збагачення ОСОБА_8 , впродовж 2013 - 2017 років незаконно отриманий природний газ (371 899,225 тис. куб.м вартістю 2 155 606 858,57 грн) використано шляхом його технологічного спалювання на Новороздільській ТЕЦ та Новояворівській ТЕЦ для генерації електроенергії, яку в подальшому з метою отримання прибутку реалізовано ДП «Енергоринок».

У результаті ТОВ «Енергія - Новий Розділ» та ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ», а відповідно й ОСОБА_8 як їх кінцевим бенефіціарним власником, отримано незаконний дохід загальною сумою 3 522 738 370,14 грн, за результатами реалізації впродовж 2013-2017 років електроенергії ДП «Енергоринок», виробленої з природного газу, придбаного в НАК «Нафтогаз України» за вищевказаних обставин.

ОСОБА_8 , усвідомлюючи ризиковість залишення на рахунках ТОВ «Енергія - Новий Розділ» та ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ» незаконного доходу загальною сумою 3 522 738 370,14 грн, можливість виявлення і викриття правоохоронними та контролюючими органами вказаної злочинної діяльності, маючи на меті використати у подальшому ці кошти на власний розсуд, зокрема для інвестування в бізнес у сфері зеленої енергетики та нерухомості, здійснив організацію легалізації частини доходів, одержаних злочинним шляхом, забезпечуючи цим приховування вказаної злочинної діяльності.

В ході досудового розслідування встановлено, що легалізація здійснювалася двома шляхами: 1) переміщенням коштів із рахунків ТОВ «Енергія - Новий Розділ» та ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ» на рахунки підконтрольних ОСОБА_8 компаній - нерезидентів, змішування та маскування коштів злочинного походження для унеможливлення їх ідентифікації та повернення цих коштів в Україну під виглядом іноземних інвестицій; 2) переміщенням коштів із рахунків ТОВ «Енергія - Новий Розділ» та ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ» на рахунки підконтрольного ТОВ «Корпорація КРТ», змішування та маскування коштів злочинного походження для унеможливлення їх ідентифікації з коштами, які вже розміщено на цих рахунках, забезпечення їх переміщення до компаній - нерезидентів, підконтрольних ОСОБА_8 , та повернення цих коштів в Україну під виглядом іноземних інвестицій задля приховування справжнього джерела їх походження, факту володіння та використання таких коштів саме ним.

Так, на підставі договору відновлювальної кредитної лінії від 03.10.2011 № 03/10/2011NR шляхом здійснення 28 фінансових операцій за рахунок та в результаті постійного (систематичного) надходження коштів від вчинення злочину впродовж 2013-2017 років ОСОБА_9 забезпечив їх переміщення з рахунку ТОВ «Енергія - Новий Розділ» на рахунок підконтрольної ОСОБА_8 компанії «ES Energy Invest LTD», загальною сумою 4 677 263,89 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 88 773 202,07 грн.

Також, на підставі договору відновлювальної кредитної лінії від 18.03.2013 № 18/03/2013 шляхом здійснення 27 фінансових операцій за рахунок надходження коштів від вчинення злочину впродовж 2013-2017 років, ОСОБА_9 забезпечив їх переміщення з рахунків ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ», на рахунок підконтрольної ОСОБА_8 компанії «ES Energy Invest LTD» загальною сумою 3 564 184,85 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 72 366 222,88 грн.

Крім того, впродовж 2013-2017 років ОСОБА_9 забезпечив укладення з ТОВ «Корпорація КРТ» господарських договорів на постачання товарів, надання послуг та виконання робіт на користь вказаних підприємств енергетичного напряму, у тому числі постачання мазуту, надання послуг із технічного обслуговування турбін, зокрема, газотурбінних установок, що функціонують у Новороздільській ТЕЦ та Новояворівській ТЕЦ, заміни фільтрів КВОУ (комплексне повітряно-очисне обладнання) газотурбінних установок Новороздільської ТЕЦ і Новояворівської ТЕЦ та реконструкції ГТУ, постачання інших товарів та надання послуг, що не відповідає дійсності, оскільки фактично надання цих послуг ТОВ «Корпорація КРТ» не здійснювалося.

Використовуючи вказані договори, протягом 2013-2017 років ОСОБА_9 забезпечив перерахування на користь ТОВ «Корпорація КРТ» 232 288 807,07 грн злочинного походження від ТОВ «Енергія - Новий Розділ» та аналогічним способом 63 967 440,3 грн злочинного походження від ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ».

Загальна сума коштів злочинного походження, отриманих на рахунки ТОВ «Корпорація КРТ» від обох компаній, становила 296 256 247,37 грн.

ОСОБА_8 , маючи на меті використати вказані кошти як законні для подальших інвестицій у бізнес в Україні, продовжив реалізацію свого умислу, спрямованого на подальшу легалізацію зазначених доходів, одержаних злочинним шляхом.

На підставі договору відновлювальної кредитної лінії від 19.12.2011 № 19/12/2011/KRT шляхом здійснення 30 фінансових операцій за рахунок та в результаті постійного (систематичного) надходження коштів від вчинення вказаного предикатного злочину впродовж 2013-2017 років, діючи під загальним керівництвом ОСОБА_8 , ОСОБА_14 забезпечив переміщення отриманих коштів із рахунків ТОВ «Корпорація КРТ» на рахунок підконтрольної ОСОБА_8 компанії «KRT Investments LTD» у загальній сумі 6 819 251,33 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту становить 71 929 383,34 грн.

У подальшому, вказані кошти від «KRT Investments LTD» та «ES Energy Invest LTD» з метою подальшої їх легалізації, а саме приховування, маскування та змішування перераховано на рахунки «Miro Trade GMBH» (Маршалові Острови) та «Energypoint Holding LTD» (Кіпр), кінцевим бенефіціарним власником яких був ОСОБА_8 .

Крім того, з цією ж метою, на рахунки компаній в Україні, а саме ТОВ «НР Солар», ТОВ «Цетуля Солар», ТОВ «Солар Грін Тех», ТОВ «Ліг Агро», ТОВ «Львівбудмакс-Інвест», підконтрольних ОСОБА_8 та його довіреним особам, перераховано кошти під виглядом позик і кредитів у розмірі понад 22 млн євро та 9 млн доларів США від вищевказаних компаній, зокрема від «ES Energy Invest LTD» та «Suntown Projects LTD», які їх отримали від «Miro Trade GMBH» та «Energypoint Holding LTD», серед яких були кошти злочинного походження ТОВ «Енергія - Новий Розділ» та ТОВ НВП «Енергія - Новояворівськ», одержані товариствами в результаті заволодіння природним газом та продажу виробленої з нього електричної енергії ДП «Енергоринок».

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_8 підозрюється в організації заволодіння природним газом НАК «Нафтогаз України» в обсязі 371 899,225 тис. куб.м, що завдало матеріальної шкоди державі в особі НАК «Нафтогаз України» у сумі 2 155 606 858,57 грн, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, а також в організації вчинення фінансової операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховування та маскування незаконного походження таких коштів чи володіння ними, джерела їх походження, переміщення, а так само володіння та використання таких коштів в загальній сумі 457 395 672, 32 грн, що становить особливо великий розмір, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

10.10.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_8 невідоме, та оскільки він систематично не прибуває до органу досудового розслідування, то 13.10.2023 його оголошено у розшук. У подальшому, встановлено, що ОСОБА_8 незаконно перетнув державний кордон України та перебуває чи перебував в одній чи кількох країнах на час його виклику та повідомлення про підозру в порядку ст. 42, 135 КПК України. Тобто, наразі є підстави вважати, що ОСОБА_8 перебуває за межами України та переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, тому 24.10.2023 ОСОБА_8 оголошено у міжнародний розшук.

Детектив зазначає, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Досудовим розслідуванням також встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 може здійснити спроби: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , зокрема, особливо тяжкого злочину, з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, детектив переконаний, що необхідно обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити. Під час розгляду клопотання надавав додаткові пояснення щодо змісту та значення, долучених до клопотання документів.

, також вказав, що ОСОБА_8 під час його допиту як свідка зазначив місцем свого проживання - адресу АДРЕСА_2 .

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання. Зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні пройшли строки досудового розслідування до повідомлення особі про підозру. Також зазначив, що ОСОБА_8 не набув статусу підозрюваного, оскільки повідомлення про підозру мало б вручатись у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, лише після того як ОСОБА_8 було б вчасно, за три дні, повідомлено про необхідність прибуття до органу досудового розслідування, і він би на цей виклик не прибув. Окрім цього вважає, що ОСОБА_8 необґрунтовано оголошено у міжнародний розшук, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що він перебуває за межами України.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити з таких підстав.

Щодо набуття ОСОБА_8 статусу підозрюваного у межах цього кримінального провадження.

У судовому засіданні встановлено, що детективи Національного бюро здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000546 від 12.06.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України.

Під час розгляду клопотання встановлено, що 10.10.2023 у межах цього кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_15 складене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Згідно із ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлень визначений Главою 11 Кримінального процесуального кодексу України. Так, згідно ч. 1-2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Встановлено, що детективом Національного бюро в порядку ст. 135 КПК України направлено до Апарату Верховної Ради України повістку від 06.10.2023 про виклик ОСОБА_8 до Національного антикорупційного бюро України на 10.10.2023. (т. 1 а.с. 74, 75)

На виклик ОСОБА_8 не прибув. 10.10.2023 адвокат ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_8 направив до Національного бюро клопотання про відкладення процесуальної дії, оскільки повістку від 06.10.2023 ОСОБА_8 засобами електронної пошти отримано 09.10.2023. (т. 1 а.с.76-79)

Встановлено, що ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи. (т. 1 а.с. 26, 99, т. 5 а.с. 42)

У зв`язку із тимчасовою відсутністю ОСОБА_8 за місцем проживання повідомлення про підозру разом із пам`яткою про процесуальні права підозрюваного 10.10.2023 передано охоронцю для подальшої передачі ОСОБА_8 , про що складено рапорт та вказані обставини зафіксовані шляхом здійснення відеозапису (т. 5 а.с. 42). Цього ж дня повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки для передачі ОСОБА_8 вручені уповноваженій особі житлово-експуатаційної організації за місцем його реєстрації - представнику Львівського комунального підприємства «Старий Львів». (т. 5 ас. 43)

Окрім цього, 10.10.2023 повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки направлені засобами електронної пошти на адресу Апарату Верховної Ради України, тобто за місцем роботи народного депутата - ОСОБА_8 та на його робочу електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується супровідним листом з відомостями про відправку. (т. 1 а.с. 81, 82, 83)

Крім того, як додатковий захід, здійснено направлення скан-копії повідомлення про підозру та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки за допомогою месенджера на номер телефону НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , що підтверджується матеріалами справи. (т. 1 а.с. 26, 95-130)

Відповідно до відомостей, наданих Європолом в рамках обміну інформацією через програму Siena встановлено, що по ОСОБА_17 зафіксовано 1 виїзд з Румунії 08.10.2023 о 09 год 10 хв через контрольно-пропускний пункт «Петя» («Petea»). (т. 5 а.с. 28-30)

Отже, орган досудового розслідування вжив усіх можливих та необхідних заходів для вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень. Направлення за допомогою месенджера, є додатковими заходами, які не підміняють собою визначені Кримінальним процесуальним кодексом України, а лише доповнюють їх.

Враховуючи встановлені вище обставини та норми ст. 278 КПК України, слідчий суддя доводи захисника про ненабуття ОСОБА_8 статусу підозрюваного оцінює критично, оскільки неприбуття ОСОБА_8 за викликом до детектива не перешкоджає вчиненню дій щодо повідомлення про підозру.

Щодо строків виклику особи, звертаю увагу, що відповідно до ч. 9 ст. 135 КПК України у випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Отже, орган досудового розслідування належним чином виконав вимоги ч. 1 ст. 278, ч. 2 ст. 135 КПК України із вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру від 10.10.2023, останній набув у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваного, а тому щодо нього може вирішуватися питання про обрання запобіжного заходу.

Водночас, слідчий суддя зазначає, що Кримінальний процесуальний кодекс України пов`язує набуття процесуального статусу підозрюваного, місцезнаходження якого не встановлено, саме з вжиттям заходів з вручення повідомлення про підозру, а не з фактичним отриманням повідомлення про підозру.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, зокрема, оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та що підозрюваний, оголошений у міжнародний розшук.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», тому в оцінці цього питання слідчий суддя керується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ визначення «обґрунтованої підозри» надано, зокрема, у рішенні «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom», згідно з яким «…існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване», буде залежати від усіх обставин справи» [15, § 32]. Таке формулювання ЄСПЛ також підтверджено в таких рішеннях, як «Нечипорук і Йонкало проти України», «Erdagoz v. Turkey», «Labita v. Italy», «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» та доповнено вказівкою на те, що «факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи» [16, §§ 34, 36], і так само «висунення обвинувачення» [17, § 184].

На підтвердження причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень детектив надав матеріали кримінального провадження, які досліджені у судовому засіданні, а саме копії: висновків експертів від 31.08.2018 № 16331-16333/18-72/16334/18-71, від 30.08.2019 № 14334/14335/19-72/24015-24022/19-72 за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи; висновку експерта від 14.11.2022 № 64005 за результатами судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000546; протоколів про результати негласних слідчих (розшукових) дій від 02.08.2017, від 07.04.2017, від 18.10.2017, від 18.05.2020, від 20.05.2019, від 31.10.2019; листа НКРЕКП від 08.11.2016; протоколів огляду від 29.08.2023, 14-18.09.2023, від 23-24.03.2023, від 31.05.2017, від 21.05.2018, від 09.09.2018, від 16.09.2023, від 05.11.2020, від 25.08.2023, від 13.11.2020, від 13.07-26.09.2023, від 04.09.2023, від 13.07.2023, від 28.07.2023, від 29.08.2023, від 15.02.2023, від 15-17.02.2023, від 04.11.2019, від 03-04.04.2023, від 05.04.2023, від 11.04.2023, від 06-28.04.2023, від 29.03-03.04.2023, від 15.03.-12.09.2023; договорів відновлювальної кредитної лінії від 03.10.2011 № 03/10/2011 NR, від 18.03.2013 № 18/03/2013, від 19.12.2011 № 19/12/2011KRT; договорів позики від 01.05.2016 № 01/05/2016, від 01.11.2017 № 01/11/17; консультації спеціаліста № 1021/70801 від 18.08.2023; трастових декларацій від 23.09.2010 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; документів щодо електронного банкінгу ОСОБА_20 ; фінансової звітності щодо Energypoint Holding LTD; матеріалів, отриманих в порядку міжнародної правової допомоги з Кіпру щодо допиту ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ; документів отриманих в порядку надання міжнародної правової допомоги від банку Hinduja Bank (Швейцарія), та інших матеріалів.

Висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання заходу забезпечення кримінального провадження.

Звертаю увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів. Однак, сторона захисту жодного доказу на спростування обґрунтованості підозри не надала.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_8 , дослідивши у сукупності додані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Щодо наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обґрунтовуючи клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 детектив у клопотанні послався на існування ризиків того, що він може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які класифікуються, як особливо тяжкі, корупційні злочини (ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України).

Водночас, слідчий суддя враховує, що підозрюваний має два паспорти громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 20.02.2023 та НОМЕР_3 від 15.12.2016, його досвід перетину державного кордону України, а також оформлення посвідки на постійне проживання у Латвії, що підтверджується матеріалами справи.(т. 1 а.с. 26, 131-138))

Окрім того, як встановлено вище ОСОБА_8 08.10.2023 о 09 год 10 хв через контрольно-пропускний пункт «Петя» («Petea») виїхав з Румунії за паспортом НОМЕР_2 на автомобілі, зареєстрованому в Республіці Молдоваі, однак відомості про перетин кордону України у прикордонних органах відсутні, що підтверджується матеріалами справи. (т. 1 а.с. 91-93, т. 5 а.с. 28-30)

Також слідчий суддя враховує наявні у матеріалах справи відомості щодо майнового стану підозрюваного та його родини, який дає можливість проживати за межами території України. (т. 1 а.с. 95-130, 139-141)

Вказані обставини у сукупності з іншими обставинами цього кримінального провадження дають підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи наявність достатніх підстав вважати, що такий ризик існує, детектив у клопотанні посилається на те, що 28.07.2023 адвокатом ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_8 подано детективу для долучення до матеріалів кримінального провадження копію договору дарування від 01.12.2014, відповідно до якого ОСОБА_8 подарував 100 % акцій компанії Energypoint Holding LTD своїй доньці - ОСОБА_24 (т. 4 а.с. 247-249)

Однак, в ході досудового розслідуванні встановлено, що вказаний договір дарування створений у 2017 році, що підтверджується протоколом огляду від 04.11.2019. (т. 4 а.с. 76-86) Також встановлено, що ОСОБА_25 (підконтрольний ОСОБА_8 ) під час листування з абонентом « ОСОБА_26 » повідомив, що вони підробили документи для їх подання до банків в Україні, а саме зазначили, що громадянин Кіпру є справжнім бенефіціарним власником компанії (зареєстрованої в Республіці Кіпр) та про відсутність трастової декларації, що підтверджується протоколом огляду від 03.04.-04.04.2023. (т. 4 а.с. 87-99)

Встановлені обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 та довірені йому особи за його вказівками можуть вчиняти дії щодо знищення, приховання або спотворення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, а отже цей ризик є обґрунтованим.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Слідчий суддя вважає обгрунтованими доводи про те, що свідками у цій справі є довірені ОСОБА_8 та його сім`ї особи.

Ризик впливу на свідків також обумовлюється можливим використанням ОСОБА_8 знайомств, зв`язків, в тому числі і родинних, соціального статусу і авторитету, зокрема будучи народним депутатом України, з метою підбурювання, підкупу, погрози їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі доказам та відмови від дачі показань на його користь.

Факт призначення та проведення у кримінальному провадженні судових експертиз, отримання консультації спеціаліста, висновки яких матимуть значення для обгрунтування підозри, не виключають ризик здійснення впливу на експертів, спеціалістів.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження детектива, що існування цього ризику.

Щодо оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного слідчий суддя, серед іншого, також зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що такий підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Водночас вказана норма права не відокремлює оголошення особи в державний, міждержавний чи міжнародний розшук. Тобто, підставами для оголошення підозрюваного в розшук (державний, міждержавний, міжнародний) є відсутність під час досудового розслідування відомостей про його місцезнаходження або перебування такої особи за межами України та неявка без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Встановлено, що ОСОБА_8 08.10.2023 виїхав з Румунії у пункті пропуску «Петя», на неодноразові виклики до органу досудового розслідування не з`явився.

Так, ОСОБА_8 11.10.2023 викликався до органу досудового розслідування для допиту як підозрюваного на 12.10.2023, 13.10.2023, шляхом надіслання повісток адміністрації за місцем роботи, а саме до Апарату Верховної Ради, що підтверджується матеріалами справи. (т. 5 а.с 35-41.)

Слідчий суддя вважає, що орган досудового розслідування вжив всіх можливих та достатніх заходів для виклику підозрюваного ОСОБА_8 , тому підозрюваний належним чином повідомлений про виклик до Національного бюро. Також, враховуючи вчинені органом досудового розслідування заходи для вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру, надають підстави для висновку, що він обізнаний про наявність кримінального провадження стосовно нього.

У судовому засіданні захисник посилався на те, що органом досудового розслідування не доведено, що ОСОБА_8 виїхав за межі України, слідчий суддя такі посилання захисника оцінює критично, оскільки матеріали справи містять докази перебування ОСОБА_8 за межами України, зокрема повідомлення з Європолу зі системи Siena.

Разом з тим, доказів, які б спростовували такі висновки, захисником не надано.

Окрім цього слідчий суддя звертає увагу, що судом вживались заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_8 про дату та час розгляду клопотання, однак підозрюваний у судове засідання не прибув.

Постановою детектива Національного бюро ОСОБА_6 від 13.10.2023 підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у розшук, у зв`язку із перебуванням його за межами України та неприбуттям на виклики детектива без поважних причин, будучи належним чином повідомленим. (т. 1 а.с. 86)

Постановою детектива від 24.10.2023 ОСОБА_8 оголошено у міжнародний розшук, оскільки на неодноразові виклики детектива у період з 10.10.2023 до 16.10.2023, будучи належним чином повідомленим, ОСОБА_8 без поважних причин не прибув. Відповідно до відомостей з автоматизованої бази даних осіб, що перетнули державний кордон України, інформація про перетин кордону ОСОБА_8 у напрямку «виїзд» у період з останнього його в`їзду в Україну - відсутня, однак отримано інформацію, що ОСОБА_27 з паспортом громадянина України НОМЕР_2 у неділю, 08.10.2023., перебував у Румунії та перетнув державний кордон цієї країни в напрямку виїзду у пункті пропуску Petea (на кордоні з Угорщиною). Подальше місцезнаходження ОСОБА_8 наразі встановити не вдалось. (т. 1 а.с. 90-91)

За змістом Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020, для звернення із запитом про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо особи, яка розшукується з метою її затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в України, правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу визначений пакет документів, у тому числі, завірену копію постанови про оголошення розшуку особи та завірену копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування.

Тобто, розгляд слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування передує вирішенню питання про публікацію Червоного оповіщення Генеральним секретаріатом Інтерполу.

Отже, момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу винесення постанови про оголошення особи у міжнародний розшук, а доказом, яким сторона обвинувачення має доводити перед слідчим суддею факт того, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук є наявність у матеріалах клопотання процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у виді постанови, що на думку слідчого судді, є достатнім для підтвердження факту оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук у розумінні вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується ОСОБА_8 , доведення прокурором наявності обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеною та обґрунтованою необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

Доводи захисника про закінчення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000546 від 12.06.2018 до повідомлення ОСОБА_8 про підозру слідчий суддя оцінює критично, оскільки захисником з урахуванням вимог ст. 22 КПК України не надано жодного доказу на обґрунтування своєї позиції та не заявлено відповідних клопотань про витребування доказів.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя позбавлений можливості застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, оскільки таке питання буде розглядатися судом після затримання підозрюваного у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Також слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 належить задовольнити.

Керуючись ст. 2, 7, 131-132, 177, 193, 196, 281, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Задовольнити клопотання.

Обрати підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки ОСОБА_8 до місця кримінального провадження розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід у встановленому законом порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1