Провадження №11-сс/801/22/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6

та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2023 за № 0001081,

якою задоволено клопотання слідчого, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання особи до 07:05 год. 06.02.2024 року, без визначення розміру застави відносно :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно непрацевлаштованого, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001081 від 09.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 та неповнолітнім ОСОБА_10 , в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Указом Президента України від 08.11.2023 № 3429-IX строком на 90 діб, 09.12.2023 приблизно о 04 год. 00 хв., точний час слідством не встановлено, перебуваючи на пл. Привокзальній в м. Вінниця, неподалік від входу до «Залізничного вокзалу» помітили раніше не знайомого їм ОСОБА_11 , який тримав у руці сумку з особистими речами, внаслідок чого у них раптово виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, яке належить потерпілому.

З цією метою, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та неповнолітній ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою, завчасно обговоривши власні дії та розподіливши ролі, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, підійшли до ОСОБА_11 та під надуманим мотивом запитали чи є при ньому цигарки, однак цигарок в останнього не було. В подальшому, з метою вчинення злочину, вказані особи запропонували ОСОБА_11 піти з ними до найближчого магазину, щоб купити цигарки, на що останній погодився.

Далі, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите у ОСОБА_11 заволодіння чужим майном, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, зайшовши у двір будинку АДРЕСА_2 , діючи з корисливих спонукань, з метою власного незаконного збагачення, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, штовхнули ОСОБА_11 у спину, від чого останній впав на землю та випустив з рук сумку. Після чого, з метою подолання опору потерпілого та забезпечення доступу до наявного при ньому майна, вищевказані особи спільно застосували до нього фізичне насильство, завдавши йому удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках, заподіявши йому таким чином відповідно до виписки МКЛ ШМД №39537 від 09.12.2023 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. У цей час, подолавши опір ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , продовжуючи спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння чужого майна, відкрито викрав з правої кишені штанів потерпілого мобільний телефон марки «Samsung А14», вартістю 7100 грн. та з лівої кишені грошові кошти в сумі 700 грн. В свою чергу, ОСОБА_9 відкрито викрав сумку ОСОБА_11 , в якій знаходились особисті речі останнього.

В подальшому, ОСОБА_8 , спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця злочину зникли, розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 8200 грн.

09 грудня 2023 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

У межах даного кримінального провадження 09.12.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Підставою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_8 є наявність обґрунтованої підозри та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

1) переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний свою винну у вчиненні злочину не визнає, вчинив умисний тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, з місця вчинення злочину зник, у зв`язку із чим був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а тому без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк зможе ухилитися від органу досудового розслідування та суду, залишивши район, область та межі держави, де він проживає, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних обов`язків та призначення йому покарання за скоєний злочин.

2) незаконного впливу підозрюваного на свідків кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому, ОСОБА_8 перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на неповнолітнього підозрюваного у кримінальному провадженні з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки останній офіційно не працевлаштований та не навчається, немає постійного заробітку та доходу, не одружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійкий соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, судимості не зняті та не погашені, 06.01.2023 тільки звільнився з місць позбавлення волі, що свідчить, що він не зробив для себе належних висновків та може продовжити свою злочинну діяльність.

Таким чином, підозрюваний усвідомлюючи суворість покарання може вживати заходів, щодо переховування від органів досудового розслідування, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на свідків передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та вчинити інше кримінальне правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертаючись із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, репутацію підозрюваного, те що він офіційно не працевлаштований та не навчається, немає постійного заробітку та доходу, не одружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійкий соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, судимості не зняті та не погашені, 06.01.2023 тільки звільнився з місць позбавлення волі, конкретні обставини вчинення злочину, а саме вчинення його за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, застосування фізичного насильства до потерпілого, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2023 року - задоволено клопотання слідчого. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто до 07:05 год. 06 лютого 2024 року. Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 06 лютого 2024 року.

Прийняте рішення обґрунтоване тим, що проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001081 від 09.12.2023; протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.12.2023; протоколу допиту потерпілого від 09.12.2023; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.12.2023; протоколу допиту свідка від 09.12.2023; повідомлення про підозру від 09.12.2023; інших матеріалів кримінального провадження та пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України обґрунтована.

У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та місце проживання, непрацюючий, раніше неодноразово судимий.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_8 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки вказаний злочин вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя вважав не доцільним визначати підозрюваному розмір застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області стосовно підозрюваного ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування стосовно підозрюваного більш м?якого запобіжного заходу, як і не звернув уваги на необґрунтованість клопотання слідчого в цілому. Ні слідчий у своєму клопотанні, ні слідчий суддя в ухвалі не обґрунтували в чому полягає той чи інший ризик.

Окрім того, слідчий суддя безпідставно не визначив підозрюваному розмір застави, оскільки з долучених до клопотання слідчого матеріалів про обрання запобіжного заходу вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінально караного діяння - грабежу, який не відноситься до категорії насильницьких. Відтак слідчий суддя мав би визначити підозрюваному розмір застави.

Слідчим суддею не було взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, а саме: має зареєстроване місце проживання, а також місце проживання біля матері в АДРЕСА_1 , має цивільну дружину, з якою орендує будинок у АДРЕСА_3 , що підтверджується відповідним договором оренди житла, займається будівельними роботами. На думку захисника, наявність цивільної дружини, матері, з якими підозрюваний проживає однією сім`єю, переконливо свідчить про достатність стримуючих факторів.

Позиції учасників судового розгляду

Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з підстав, наведених у ній, просив її задовольнити, не заперечував щодо проведення судового розгляду в відсутність підозрюваного ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_6 не заперечував щодо проведення судового розгляду в відсутність підозрюваного, заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного такого виняткового виду запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та існують ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, доведено доданими до клопотання доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001081 від 09.12.2023; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.12.2023; протоколом допиту потерпілого від 09.12.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.12.2023; протоколом допиту свідка від 09.12.2023; повідомлення про підозру від 09.12.2023; іншими матеріалами кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів вони безпідставні з огляду на наступне.

Так, за загальним правилом ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Разом з тим, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Натомість запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами судового провадження.

Так, підозрюваний ОСОБА_8 не визнає вину, внаслідок суспільної небезпечності дій ОСОБА_8 є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Відповідно ризик переховування обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для ОСОБА_8 наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді реального позбавлення волі.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. У даному разі об`єктом охорони та захисту є суспільні відносини у сфері права власності, а саме права будь-якого власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а також охорона та захист безпеки життя та здоров`я, особистої недоторканності, честі та гідності особи. Вказане вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та інших підозрюваних, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може схиляти свідків та інших підозрюваних до надання потрібних йому показань, оскільки схильний до насильства. Крім того, суд враховує, встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Таким чином, колегія суддів вважає, що ризик впливу на свідків та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то колегія суддів зауважує, що підозрюваний до затримання офіційно не працював, не мав офіційного та постійного джерела доходу, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, наразі підозрюється у вчиненні корисливого злочину проти власності, поєднаного з насильством, що в свою чергу переконує колегію суддів у тому, що вчинення кримінальних правопорушень проти власності підозрюваний ОСОБА_8 може розцінювати, як своєрідне джерело доходу. До того ж, не може залишитися поза увагою колегії суддів і те, що ОСОБА_8 має незняті та непогашені судимості, 06.01.2023 тільки звільнився з місць позбавлення волі, однак знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Таким чином, доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Посилання захисника на те, що слідчим суддею не в повній мірі враховано особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, матір, цивільну дружину, підробляє на будівництві, колегія суддів вважає безпідставними. Вказані обставини, на переконання колегії суддів, не зменшують існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні підозрюваним моделі поведінки та не свідчать про те, що вони здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, адже вказані обставини існували й на час вчинення протиправних дій відповідно до оголошеної підозри.

Враховуючи викладене, непереконливими є доводи захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою, та можливість застосування запобіжного заходу в виді домашнього арешту, оскільки, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідкам та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції. Відповідно згода підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника на залишення йому певної форми арешту все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні, тому доводи захисника про можливість запобігти встановленим ризикам шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту лише свідчать про необґрунтованість вимог його апеляційної скарги.

Не знайшли свого підтвердження також доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя безпідставно не визначив підозрюваному розмір застави, оскільки з долучених до клопотання слідчого матеріалів про обрання запобіжного заходу вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінально караного діяння - грабежу, який не відноситься до категорії насильницьких.

З вказаного приводу колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 інкриміновано грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Разом з тим, суспільна небезпечність такого грабежу підвищується у зв`язку з тим, що додатковими об`єктами тут виступають свобода та тілесна недоторканність особи. У той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на вагомість доказів та обґрунтованість оголошеної ОСОБА_8 підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя, керуючись положеннями ч.1ст.194 КПК України, обґрунтовано, врахував суспільний інтерес, який в даному випадку превалює над приватним, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдав відступ від принципу поваги до особистої свободи та дійшов до цілком правильного висновку про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. При цьому, зважаючи на положення ст. 183 КПК України визначення розміру застави в даному разі віднесено до дискреційних повноважень слідчого судді.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419,422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2023 року стосовно підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4