Справа № 464/986/24
пр.№ 1-кс/464/254/24
УХВАЛА

15 лютого 2024 року слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна,

встановив:

Слідчий СВ Відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 02.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, звернулася до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, надано підозрюваним ОСОБА_5 , а саме: банківську картку № НОМЕР_1 , яка опечатана паперовою биркою з відтиском печатки «ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування такою.

В обґрунтування клопотання слідчий покликається на те, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 16.12.2023 близько 18:00 год., перебуваючи поблизу будинку за адресою: м. Львів, проспект Червоної Калини, 115, поблизу входу в під`їзд будинку, помітив банківську картку АТ КБ «Приватбанк», яка належала потерпілій ОСОБА_6 , втрачена нею з необережності.

Надалі, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що картка та наявні на ній грошові кошти є чужою власністю, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на привласнення офіційного документа, та корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, привласнив та залишив при собі банківську картку, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пп. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україна», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у привласненні офіційного документу вчиненого з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Окрім цього, цього незважаючи на введення та дію на території України правового режиму воєнного стану, ОСОБА_5 17.12.2023 приблизно о 15:40 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Мінімаркет» за адресою: м. Львів, вул. Драгана, 1, маючи при собі карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка прив`язана до банківського рахунку НОМЕР_2 , достовірно знаючи, що вказана карта є незаконно привласненою, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, які перебували на вказаній банківській картці, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, за допомогою карти АТ КБ «Приватбанк», яка належить потерпілій ОСОБА_6 , таємно викрав грошові кошти в сумі 292,00 грн., шляхом розрахунку за придбаний ним товар.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 17.12.2023 приблизно о 15:45 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Напої та тютюн» за адресою: м. Львів, вул. Драгана, 2, маючи при собі карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка прив`язана до банківського рахунку НОМЕР_2 , достовірно знаючи, що вказана карта є незаконно привласненою, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, які перебували на вказаній банківській картці, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, за допомогою карти АТ КБ «Приватбанк», яка належить потерпілій ОСОБА_6 , таємно викрав грошові кошти в сумі 463.00 грн., шляхом розрахунку за придбаний ним товар.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 755.00 грн.

Таким чином ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, незважаючи на введення та дію на території України правового режиму воєнного стану, ОСОБА_5 03.01.2024 приблизно о 12:10 год. перебуваючи у приміщенні магазину «Близенько», що за адресою: м. Львів, вул. Коломийська, 7а, де здійснює господарську діяльність ПП «Мережа-Сервіс Львів», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, повторно, таємно, викрав з торгового прилавку 1 пляшку вина ТМ «Совінйон Блан Мальборо, 12%, об`ємом 0,75 л., вартістю 320,45 грн. без ПДВ, яку заховав у власну сумку, та, не оплативши за викрадений товар, пройшов за межі кас торговельного залу, покинувши приміщення вказаного магазину. В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ПП «Мережа-Сервіс Львів» матеріальну шкоду на загальну суму 320,45 грн. без ПДВ.

Таким чином ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Письмовою заявою підозрюваний ОСОБА_5 надав банківську картку № НОМЕР_1 , яку опечатано паперовою биркою з відтиском печатки «ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області», та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що вказаний одяг є речовим доказом та засобом вчинення кримінального правопорушення і має суттєве значення для проведення досудового розслідування, у зв`язку з чим, слідчий просила клопотання задовольнити.

На розгляд клопотання про арешт майна слідчий ОСОБА_3 не з`явилася, до суду надійшла заяви про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала, просила таке задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Оглянувши матеріали клопотання, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Внесене слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Враховуючи мотиви клопотання та його обґрунтування слідчим, матеріали кримінального провадження, правову підставу для арешту майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, з метою забезпечення подальшого збереження речового доказу, клопотання необхідно задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно.

Підстав для відмови у задоволенні клопотання, передбачених ч. 1 ст. 173 КПК України, не встановлено.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України,

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: банківську картку № НОМЕР_1 , яка опечатана паперовою биркою з відтиском печатки «ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, надану в порядку ст. 93 КПК України на підставі заяви підозрюваного ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування даним майном.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1