УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001693 від 30.11.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Літин Вінницької області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент інкримінованого злочину проходив військову службу за контрактом на посаді курсанта 3 курсу Військової академії м. Одеси, факультету «підготовки спеціалістів військової розвідки та сил спеціальної операції», у військовому звані «молодший сержант», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим відділом Одеського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001693 від 30.11.2023 року за ознаками злочину, передбаченого 4 ст. 187 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Слідчий у клопотанні зазначає про те, що ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на посаді курсанта 3 курсу Військової академії м. Одеси, факультету «підготовки спеціалістів військової розвідки та сил спеціальної операції», у військовому звані «молодший сержант», в умовах воєнного стану у невстановленому досудовим розслідуванні місці та у невстановлений час, вступив в попередню злочинну змову з ОСОБА_8 для скоєння розбійного нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , а як спосіб досягнення своєї злочинної мети ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вирішили пригрозити застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_9 , а саме: застосувати предмет зовні схожий на пістолет, який ОСОБА_5 заздалегідь підготував для вчинення розбійного нападу.

Для реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розподілили між собою ролі, згідно яких ОСОБА_5 повинен зустрітись з ОСОБА_9 на території м. Одеси, а ОСОБА_8 в цей час повинен із погрозою пістолета заволодіти майном ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір на здійснення розбійного нападу, ОСОБА_5 29.11.2023 року о 18.00 годин домовився з ОСОБА_9 про зустріч в цей же день о 20.00 годин в м. Одесі по вул. Фонтанській дорозі, 14 в м. Одесі. Далі, біля 20.00 годин ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою зустрівся із ОСОБА_8 та для реалізації злочинного наміру передав останньому предмет зовні схожий на пістолет.

Далі, 29.11.2023 року біля 20.20 годин, ОСОБА_5 , знаходячись по вул. Фонтанській дорозі, 14 в м. Одесі в ході реалізації свого злочинного плану зустрівся з ОСОБА_9 , який на зустріч прийшов разом із знайомим ОСОБА_10 . В цей час, ОСОБА_8 , згідно заздалегідь приготовлених ролей, тримаючи в руці предмет зовні схожий на пістолет та демонструючи його спрямував в бік потерпілих, тим самим подавив їх опір, при цьому заволодів майном ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном марки «Айфон 13 про» вартістю 40000 грн, в якому знаходилась сім карта № НОМЕР_1 , сумку шкіряну чорного кольору, в якій знаходився військовий квиток на ім`я ОСОБА_9 , та майном ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном «Айфон 11» вартістю 25000 грн., в якому знаходилась сім карта № НОМЕР_2 , матерчату сумку чорного кольору вартістю 1000 грн., в якій знаходився гаманець чорного кольору з коштами 600 грн., паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , дві банківські картки «Таскомбанк», банківську карту «Альфа банк», банківську картку «Сенс банк».

Після вчинення нападу, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 покинули місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном потерпілих на власний розсуд.

За таких обставин, 30.11.2023 року о 07:00 годині ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та в цей же день ОСОБА_5 , було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на характер імовірно вчиненого злочину, наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні -

Прокурор оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити клопотання.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не доведені стороною обвинувачення. Відсутній склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 187 КПК України, так як обставини, які були викладені у повідомленні про підозру не відповідають дійсності, була звичайна побутова сварка між одногрупниками воєнної академії. Звернув увагу на те, що потерпілі не мають жодних претензій до його підзахисного, про що він надав у судовому засіданні їх заяви. За вказаних обставин, захисник просив у задоволенні клопотання відмовити. Долучив характенизуючі документи.

Підозрюваний надав пояснення щодо обставин викладених у повідомленні про підозру, просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він не має наміру переховуватися та впливати на свідків.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, матеріали які обґрунтовують доводи клопотання та матеріалаи наданні стороною захисту, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 30.11.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри на підставі якої здійснено затримання та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України підтверджується: протоколами прийняття заяви від потерпілого, про скоєний злочин, протоколами огляду місця події, під час яких вилучено чоловічу сумку, мобільний телефон, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту потерпілова ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколм допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом обшуку квартири АДРЕСА_3 за участю підозрюваного ОСОБА_8 в ході якого вилучено куртку оливкового кольору, предмет зовні схожий на пістолет, мобільний телефон; протоколом обшуку квартири АДРЕСА_4 , за участю підозрюваного ОСОБА_5 в ході якого вилучено вісім предметів зовні схожих на патрони, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у можливому вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Щодо заяви захисника, що потерпіли надали свідчення, які не відповідать дійсності та на даний час бажають надати інші покази, якими повідомити, що відносно них не вчинявся злочин, слідчий суддя вважає вказаною заяву передчасною, так як потерпілі та свідки особисто з`явилися з заявами про злочин до органу досудового розслідування, надали послідовні покази, при цьому, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо не правдиві покази, а тому слідчий суддя вважає, що вказаний факт потребує перевірки органом досудового розслідування. У випадку підтвердження факту того, що потерпіли надали неправдиві свідчення та обмовили підозрюваного, сторона захисту має право звернутись до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Щодо заперечення захисника в частині того, що у підозрюваного ОСОБА_5 був відсутній користилиий мотив, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити те, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність/спростування його винуватості потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Одночасно, слідчий суддя акцентує увагу сторони захисту на те, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення останнім кримінально-протиправних дій.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, яке імовірно загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, суспільно-небезпечний характер інкримінованого підозрюваному злочину, а також те, що підозрюваний зареєстрований у Вінницькій області, тобто за межами міста, де здійснюється досудове розслідування, неодружений, малолітніх/неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про те, що він не має сталих соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_5 на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з погрозами застосування насильства з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, адже ОСОБА_5 наразі підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із погрозою застосування насильства, потерпілі та свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також, слідчий суддя вважає вказаний ризик підтвердженим у зв`язку з тим, що підозрюваний знайомий з потерпілими та свідками, так як вони разом навчаються, а також з огляду на той факт, що захисник підозрюваного в судовому засіданні надав заяви від потерпілих про те, що вони бажають надати інші покази і відмовляються від своїх показів наданих на досудовому розслідуванні, що наразі підтверджує існування вказаного ризику.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризиків, передбачених п. п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що вказані ризики не знайшли свого підтвердження в матеріалах клопотання з огляду на те, що стороною обвинувачення не зазначено: які саме реі може знищити, сховати або спотворити підозрюваний, яким чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, а також з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та стороною обвинувачення не надано данних про те, що він має статус підозрюваного/обвинуваченого в рамках будь-якого іншого кримінального провадження.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного ізпогрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе унеможливити ухилення підозрюваного від органу досудового слідства, суду, а запобіжні заходи у вигляді особистої поруки та особистого зобов`язання є недоцільними, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики.

За таких обставин, в рамках даного провадження неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженн щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Проте, слідчий суддя з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_5 за місцем проходження служби характеризується з позитивної сторони, неодноразово нагороджувався за сумлінне виконання службових обов`язків, має постійне місце проживання на території м. Одеса, приходить до переконання про необхідність застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень, яка здатна буде у разі її внесення забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а саме: вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного під загрозою звернення застави в дохід держави.

З урахуванням викладеного, клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001693 від 30.11.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 28.01.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 28.01.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора,

суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з іншим підозрюваним, потерпілими та свідками в рамках кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1