Справа № 953/8163/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні - начальником другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000837 від 16.08.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської область, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працевлаштованого, військовослужбовця ЗСУ, не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4

підозрюваний - ОСОБА_5

захисник - адвокат ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід стосовно громадянина України ОСОБА_5 , підозрюваного за ч. 3 ст. 114-2 КК України у кримінальному провадженні № 0000837, у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

1. Зміст поданого клопотання

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000837 від 16.08.2023, в якому ОСОБА_5 , підозрюється у поширенні інформації про направлення, переміщення озброєння в Україну, у тому числі про їх переміщення територією України, якщо така інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що спричинило тяжкі наслідки, а саме кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 1142 КК України.

Так, 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено і діє по теперішній час.

У період не пізніше 21 години 45 хвилини 13.08.2023 у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на той час проходив військову службу на посаді командира окремого батальйону спеціального призначення ВОС - 0210003 (518 окремий батальйон спеціального призначення Управління 1 Окремої бригади спеціального призначення (військова частина НОМЕР_1 ), що знаходиться у підпорядкуванні ОК «Північ» СВ ЗСУ (військова частина НОМЕР_2 ), виник кримінальний протиправний умисел, направлений на поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, у тому числі про їх переміщення територією України, якщо така інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_7 , реалізуючи вказаний кримінальний протиправний умисел, у період не пізніше 21:45 год 13.08.2023 здійснив збір інформації про проведення спецоперації, яка відбулась 09.08.2023 у період з 13:00 год по 19:00 год, за участі представників ГУР МО України та залученням військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 на території поблизу АДРЕСА_2 щодо переміщення озброєння, а саме гелікоптера Мі-8 АМТШ, з території російської федерації в Україну, у тому числі про їх переміщення територією України, якщо така інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, в умовах воєнного стану.

Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел до кінця, у період з 09.08.2023 по 13.08.2023, будучи обізнаним про наявність у ОСОБА_5 , який перебуває у розпорядженні командира НОМЕР_3 окремої артилерійської бригади (військової частини НОМЕР_4 ), посвідчення журналіста-кореспондента друкованого засобу масової інформації «БАГНЕТ НАЦІЇ» та реальної можливості поширення зібраної інформації до необмеженого кола осіб через мережу Інтернет, здійснив поширення зібраної інформації останньому шляхом надсилання повідомлень через месенджер «WhatsApp».

Надалі, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період не пізніше 21:45 год 13.08.2023, перебуваючи у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, отримав зібрану ОСОБА_7 інформацію через месенджер «WhatsApp».

Того ж дня, у період не пізніше 21:45 год 13.08.2023, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , реалізуючи до кінця кримінальний протиправний умисел, поширив вказану інформацію через мережу Інтернет в «Youtube», на каналі« ІНФОРМАЦІЯ_3 », записавши відеозапис про вказану вище спецоперацію та опублікувати 13.08.2023 його за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Вказаний відеозапис є відкритим для необмеженого кола переглядачів.

Відповідно до відповіді ГУР МО України № 222/10Ф/5943 від 01.09.2023 інформація про проведення вказаної вище спецоперації до 23.08.2023 не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, в умовах воєнного стану. Крім того, поширення вказаної інформації спричинило до тяжких наслідків, а саме до вчинення кримінального правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, що виразилося у застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також віддання наказу про вчинення таких дій, що полягали у здійсненні використання заборонених засобів і методів ведення бойових дій, які мають невибірковий характер дії, та заборонені ч. 4, 5 ст. 51 Додаткового протоколу І до Женевських конвенцій 1949 року, Конвенцією про заборону або обмеження застосування конкретних видів звичайної зброї, які можуть вважатися такими, що завдають надмірних ушкоджень або мають невибіркову дію) представниками ЗС РФ та підконтрольними РФ збройними військовими формуваннями обстрілів 14.08.2023 у період з 12:00 по 14:00 території н.п. Бугаївка Чугуївського району Харківської області касетними боєприпасами з реактивної системи залпового вогню «Ураган», що призвело до ураження цивільного населення, не комбатантів, а саме: порання трьох осіб, а також цивільних об`єктів, що не є законною військовою ціллю. Крім того, поширення вказаної інформації спричинило до тяжких наслідків для ГУР МО, що полягало у зміні, коригуванні та скасуванні інших розвідувальних заходів.

У зв`язку з викладеним, 25.01.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.1142 КК України.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, яке просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний у судовому засіданні просив повернути клопотання у зв`язку з порушенням процедури його подання, а також відмовити у його задоволенні та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки тримання в умовах ізоляції позбавить його можливості проходити лікування у лікаря психіатра.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого також заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

3.1. Законодавчі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 вказаної статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 вказаної статті.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 та 7 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3.2. Набуття статусу підозрюваного

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, складено і підписано 25.01.2024 та вважається врученим у передбаченому ст.ст. 135, 278 КПК України порядку 25.01.2024.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні 25.01.2024, і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, які додані до матеріалів клопотання, та які досліджені судом у ході судового розгляду у порядку ч. 3 ст. 27 КПК України.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_5 конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення Малаховим дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

3.4.2 Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Слідчий суддя погоджується із доводами органу досудового розслідування про те, що за обставин даного кримінального провадження зазначений ризик існує, оскільки на даний час органом досудового розслідування не встановлені усі обставини кримінального правопорушення, а тому є підстави вважати, що підозрюваний може знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3.4.3. Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

3.4.4. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Слідчий суддя погоджується із доводами сторони обвинувачення про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше притягався до кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність у нього ознак прокримінальної поведінки.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

(1) вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним ОСОБА_5 злочинів, у разі визнання винуватим у вчиненні яких йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права ;

(2) наявність відомостей про притягнення підозрюваного у минулому до кримінальної відповідальності;

(3) відсутність міцних соціальних зв`язків в місці постійного проживання, відсутність родини й утриманців;

(4) наявність тяжких наслідків, спричинених кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини - а саме: після збору та поширення 13.08.2023 інформації про проведення спецоперації, яка відбулася 09.08.2023 у період часу з 13:00 по 19:00 год за участю представників ГУР МО України із залученням військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 та території поблизу АДРЕСА_2 щодо переміщення озброєння, а саме: гелікоптера Мі-8 АМТШ з території російської федерації в Україну при відсутності такої інформації у відкритому доступі, яка була поширена лише 23.08.2023, представниками ЗС РФ та підконтрольними РФ збройними військовими формуваннями 14.08.2023 у період з 12:00 по 14:00 здійснений обстріл території н.п. Бугаївка Чугуївського району Харківської області касетними боєприпасами з реактивної системи залпового вогню «Ураган» призвів до ураження цивільного населення (не комбатантів) а саме: порання трьох осіб ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ураження цивільних об`єктів, що не є законною військовою ціллю: магазина за адресою: АДРЕСА_2 , в якому на момент обстрілу знаходилася ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , амбулаторії загальної практики - сімейної медицини с. Бугаївка, за адресою: АДРЕСА_2 , в якій на момент обстрілу знаходилася ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , Бугаївського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) "Веселка" Бугаївської сільської ради Чугуївського району Харківської області за адресою: Харківська область Чугуївський район, с. Бугаївка, вул. Перемоги, буд. 7, який на момент обстрілу доглядала за збереженням майна директор ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , приватних домоволодінь за адресою: АДРЕСА_2 , в якому на момент обстрілу знаходилася ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , в якому знаходилася на момент обстрілу ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , в якому на момент обстрілу знаходилася ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги, що поширення зазначеної інформації спричинило тяжкі наслідки для ГУР МО України, що полягали у зміні, коригуванні та скасуванні інших запланованих розвідувальних заходів.

(5) ризик продовження чи повторення підозрюваним ОСОБА_5 протиправної поведінки.

3.6. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - по 24.03.2024 включно.

3.7. Альтернативний запобіжний захід

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, відповідно до положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність інкримінованого діяння, не визначає у даному кримінальному провадженні розмір застави.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованого злочину, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слід зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Крім наведеного, слідчий суддя вважає необхідним в порядку ст. 206 КПК України забезпечити проведення медичного огляду в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Забезпечення проведення вказаного обстеження доручити відповідним посадовим особам Державної установи «Харківський слідчий ізолятор». Довідку за результатами медичного огляду направити до суду.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 197 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_3 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування по 24.03.2024 включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали встановити по 24.03.2024 (включно).

В порядку ст. 206 КПК України забезпечити проведення медичного огляду в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Забезпечення проведення вказаного обстеження доручити відповідним посадовим особам Державної установи «Харківський слідчий ізолятор». Довідку за результатами медичного огляду направити до суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений і підписаний 02.02.2024.

Слідчий суддя - ОСОБА_1