Справа № 135/1639/23
Провадження № 1-в/135/2/24
УХВАЛА

Іменем України

09.01.2024 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

представника ДУ «Ладижинська ВК (№39») ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання адміністрації Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк відносно засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» звернулася до суду з поданням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк відносно засудженого ОСОБА_6 .

Подання обґрунтовано тим, що 27.03.2009 ОСОБА_6 був засуджений вироком Апеляційного суду Вінницької області за п. 9, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.14, ч.2 ст.187, ч.3 ст.262, ст.348, ч.1 ст.70, ч.2 ст.71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 30.07.2009 вирок Апеляційного суду Вінницької області від 27.03.2009 змінено. Визначено ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.14 і ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років з конфіскацією належного йому майна, а на підставі ч.1 ст.70 КК України визначити покарання за сукупністю злочинів, передбачених цим законом та іншими вказаними у вироку кримінальними законами у виді позбавлення волі: ОСОБА_6 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В порядку ст.395 КПК України цей же вирок змінити в частині визначення засудженим остаточного покарання. Замість ч.2 ст.71 КК України застосувати ч.4 ст.70 КК України, відповідно до положень якої, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, за які він засуджений цим вироком та вироком Апеляційного суду Вінницької області від 02.04.2004, довічне позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна. В решті вирок залишити без змін.

Ухвалою Вінницького Апеляційного суду від 29.12.2018 ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 03 червня 2002 року по 27 березня 2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

10.08.2010 засуджений ОСОБА_6 відбув 15 років призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно подання засуджений ОСОБА_6 вину у скоєному злочині визнає, у вчиненому розкаюється. За складом характеру врівноважений. Інтелектуально розвинутий добре. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Працевлаштований в майстерні установи, до праці ставиться добре, трудової дисципліни не порушує. За виконання покладених обов`язків, додержання внутрішнього трудового розпорядку установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці шість разів заохочувався рішенням комісії установи. Заходи стягнення не накладались. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дружні стосунки підтримує із категорією засуджених, які характеризуються позитивно. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Творчість». Соціально-корисні зв`язки підтримує з рідними шляхом телефонних розмов, отримує посилки. Зазначено про встановлення низького рівня ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. В установі на профілактичних обліках не перебуває.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , останньому комісією ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» за участю уповноваженого органу з питань пробації встановлено підсумковий загальний бал 88, який свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Отже, адміністрація ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» вважає, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, тому стосовно нього може бути застосовані положення ч.5 ст.82 КК України щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

У судовому засіданні представник ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» підтримав подання та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 та захисник адвокат ОСОБА_7 просили подання адміністрації установи виконання покарань задовольнити, замінити ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. Засуджений вказав, що жалкує про вчинення злочину, розкаюється. Вказав, що працевлаштований в установі відбування покарань. Підтримує зв?язки із рідними. Має інвалідність 3 групи по зору.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення подання адміністрації установи виконання покарань, вважав доцільним замінити засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 20 років.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до змісту п.3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком).

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України).

Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання (ч.5 ст.82 КК України).

У відповідності ч.3 Порядку визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №294/5 від 19.01.2023 року, адміністрація установи після відбуття засудженим установленого статтями 81, 82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року №847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269, та висновок щодо ступеня виправлення засудженого, форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої, правослухняної поведінки.

Згідно положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.

За змістом зазначеної вище статті та роз`яснень, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

Суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , був засуджений вироком Апеляційного суду Вінницької області від 02.04.2004 за п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.1 ст.129, ч.1, 4 ст.70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 20.01.2005 вирок Апеляційного суду Вінницької області від 02.04.2004 змінено. При цьому в частині призначеного покарання вирок залишено без змін.

27.03.2009 ОСОБА_6 був засуджений вироком Апеляційного суду Вінницької області за п. 9, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.14 ч.2 ст.187, ч.3 ст.262, ст.348, ч.1 ст.70, ч.2 ст.71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 30.07.2009 вирок Апеляційного суду Вінницької області від 27.03.2009 щодо, зокрема, ОСОБА_6 змінено. Визначено йому покарання за ч.1 ст.14 і ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років з конфіскацією належного йому майна, а на підставі ч.1 ст.70 КК України визначити покарання за сукупністю злочинів, передбачених цим законом та іншими вказаними у вироку кримінальними законами у виді позбавлення волі: ОСОБА_6 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В порядку ст.395 КПК України цей же вирок змінити в частині визначення засудженому остаточного покарання. Замість ч.2 ст.71 КК України застосувати ч.4 ст.70 КК України, відповідно до положень якої, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, за які він засуджений цим вироком та вироком Апеляційного суду Вінницької області від 02.04.2004, довічне позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна. В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Ухвалою Вінницького Апеляційного суду від 29.12.2018 ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 03 червня 2002 року по 27 березня 2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_6 відбуває покарання і перебуває в місцях позбавлення волі з 03.06.2002 року. Тобто з дня затримання перебував у місцях позбавлення волі більше 21 року.

Як вбачається із наданої адміністрацією ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» характеристики на засудженого ОСОБА_6 , за період відбування покарання в ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» засуджений характеризується позитивно. Вину у скоєному злочині визнає, у вчиненому розкаюється. За складом характеру врівноважений. Інтелектуально розвинутий добре. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Працевлаштований в майстерні установи, до праці ставиться добре, трудової дисципліни не порушує. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дружні стосунки підтримує із категорією засуджених, які характеризуються позитивно. Утримує у чистоті і порядку спальне місце, має охайний зовнішній вигляд, форму одягу не порушує. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Виконавчі листи відсутні. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Творчість». Соціально-корисні зв`язки підтримує з рідними шляхом телефонних розмов та побачень, отримує посилки. В установі на профілактичних обліках не перебуває.

Згідно довідки, виданої бухгалтерією Ладижинського ВК №39, щодо ОСОБА_6 в установі на виконанні виконавчих листів немає.

Згідно довідки по особовій справі засудженого ОСОБА_6 від 08.01.2024, до останнього під час відбування покарання застосовувався один раз захід дисциплінарного стягнення, яке погашене. Шість разів застосовувалися заохочення, зокрема в 2021, 2022, 2023 роках.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , останньому комісією ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» за участю уповноваженого органу з питань пробації встановлено підсумковий загальний бал 88, який свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення. При цьому в зазначеному висновку вказано, що комісією, серед іншого, встановлено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Засудженим ОСОБА_6 та начальником сектору начальником відділення соціально-психологічної служби сектору для тримання засуджених до довідного позбавлення волі ОСОБА_9 складено індивідуальний план виправлення та ресоціалізації.

Разом з тим, суд оцінюючи поданий індивідуальний план ресоціалізації, встановив, що в частині питання щодо відшкодування завданих збитків зазначено, що проміжною ціллю є повне відшкодування збитків, тоді як в судовому засіданні встановлено, що на виконанні немає виконавчих листів по стягненню коштів із засудженого. Які збитки вважає доцільним засуджений відшкодувати останній не зміг пояснити.

З наданого органом пробації інформаційного повідомлення щодо родинних стосунків ОСОБА_6 , вбачається, що останній підтримує зв`язок з рідною сестрою ОСОБА_10 , шляхом побачень, телефонних дзвінків. На постійній основі передає йому посилки (передачі). З її слів зазначає, що засуджений підтримує також стосунки із своїм братом та сином. Дана інформація узгоджується із поясненнями засудженого, даними в судовому засіданні.

Крім того, згідно довідки виданої завідувачем медичної частини ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» вбачається, що ОСОБА_6 має 3 групу інвалідності.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, суд має вирішити питання чи буде визначене покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, у разі заміни цим покарання раніше призначене покарання у вигляді довічного позбавлення волі, відповідати критеріям до кримінального покарання, визначеним у ст. 50 та 65 КК України.

Визначення строку на який може бути замінено покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, відноситься до дискреційних повноважень суду, вирішується судом у кожному конкретному випадку індивідуально, повинно відповідати вимогам закону та прийматись з сукупності даних які характеризують особу засудженого, оскільки суд повинен переконатися в тому, що за час відбування покарання в особистості засудженого відбулись певні позитивні зміни, які свідчать, що останній дійсно став на шлях виправлення, яке може відбутися без відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Проаналізувавши зміст подання, долучених до нього документів, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , вислухавши особисті пояснення ОСОБА_6 на запитання суду, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, оскільки свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину під час відбування покарання визнав, розкаюється у вчиненні злочину, протягом часу перебування в умовах ізоляції від суспільства хоч і притягувався один раз до дисциплінарної відповідальності, однак стягнення накладено за порушення, допущене на початку відбування покарання і є погашеним, мав шість заохочень.

Крім того, суттєвою є та обставина, що ОСОБА_6 під час відбування покарання був залучений до роботи, працював та отримував заробітну плату, не має заборгованості за виконавчими листами. На час розгляду судом подання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк засуджений ОСОБА_6 фактично відбував покарання у місцях позбавлення волі більше 21 року.

Суд також враховує дані висновку комісії ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» за участю уповноваженого органу з питань пробації щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 та підсумковий загальнийбал 88, який встановлений у даному висновку.

Також колегія суддів звертає увагу і на ту обставину, що ОСОБА_6 за час відбування покарання був залучений до програм диференційованого впливу. На переконання суду важливим фактором, який свідчить про можливість заміни покарання ОСОБА_6 та можливості його подальшої ресоціалізації, є наявність зв`язків, які підтримуються із рідними, про що підтверджується як поясненнями засудженого, так і матеріалами справи.

Зазначені обставини в сукупності свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого ОСОБА_6 та вказують про наявність достатніх підстав вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення, а тому наявні правові підстави для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі.

Разом з тим, оскільки суд зобов?язаний враховувати поведінку засудженого за весь час відбування покарання, судом встановлено, зокрема, що заходи заохочення застосовувались щодо засудженого ОСОБА_6 лише з 2021 року. А тривалий час відбування покарання з 2002 року по 2020 рік включно жодного заходу заохочення до засудженого не було застосовано. Що свідчить, що позитивні зміни у виправленні засудженого почали проявлятись відносно з недавнього часу. При цьому суд враховує, що раніше визначених процедур для пом`якшення довічного позбавлення волі діючим законодавством передбачено не було. Викладене підтверджується і тією обставиною, викладеною у висновку щодо ступеня виправлення засудженого, що з 2002 по 2021 рік засуджений відбував покарання у приміщеннях камерного типу, а з 19.05.2021 року відбуває покарання у звичайних житлових приміщеннях.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з урахуванням в сукупності даних, які характеризують засудженого ОСОБА_6 під час відбування ним покарання у виді довічного позбавлення волі та враховуючи всі обставини злочинів, за вчинення яких останній був засуджений, його ставлення до вчинених дій, довічне позбавлення волі може бути замінено засудженому ОСОБА_6 на 17 років позбавлення волі, оскільки встановлено, що в особистості засудженого відбулись певні позитивні зміни, які вказують, що останній спроможний свідомо дотримуватися соціальних норм життя та має відповідну мотивацію спрямовану на дотримання правослухняної поведінки.

Саме таке покарання, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, визначеної ч.2 ст.50 КК України, сприятиме подальшому виправленню засудженого та буде достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. 82 КК, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання адміністрації Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк відносно засудженого ОСОБА_6 - задовольнити.

Замінити ОСОБА_6 , який засуджений вироком Апеляційного суду Вінницької області від 27.03.2009, зміненого ухвалою Верховного Суду України від 30.07.2009, покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 17 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі обчислювати з дати заміни покарання, а саме з 09.01.2024.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3