У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/84/24

№ 1-кс/183/65/24

04 січня 2024 рокум. Новомосковськ Дніпропетровської області

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 (в режимі відео конференції), підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001585 від 05 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянину України, з неповною середньою освітою, не працюючому, неодруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

- 09.12.2005 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 69, 70 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 7 місяців 27 днів;

- 26.10.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 05.03.2013 року Апеляційним судом Дніпропетровської області вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2012 року скасовано, вважати засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення полі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.10.2012 року виконувати самостійно;

- 14.07.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України даним покаранням поглинуто покарання, призначене вироком Дніпропетровського апеляційного суду від 05.03.2013 року, до відбуття 4 роки позбавлення волі, 26.11.2015 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг звільнено умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 2 місяці 23 дні;

- 29.09.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області слідчим Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 подане клопотання, погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001585 від 05 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні наступних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який відповідно до Указу Президента України №451/2023 від 26 липня 2023 року продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Водночас, 07 листопада 2023 року у вечірній час доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де в цей час в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, яке може знаходитись на території вказаного домоволодіння, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій зазначений вище умисел, ОСОБА_6 у вказані час та місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, в умовах воєнного стану, переліз через паркан та зайшов на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом зняття скла з вікна проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав майно, а саме: болгарку кутову шліфувальну марки «Интерскол УШМ-125/900» у корпусі сіро-чорного кольору, вартістю 1524,71 грн. та бензопилу марки «Atlant А-745» у корпусі помаранчевого кольору, вартістю 2000,00 грн., яке належить потерпілій ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_6 з місця скоєння злочину з викраденим майном втік та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3524,71 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 10 листопада 2023 року у вечірній час доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 знаходився за адресою свого мешкання по АДРЕСА_2 спільно з ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме з приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей момент ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_8 спільно, таємно викрасти майно за вищевказаною адресою, на що останній дав свою згоду, таким чином вони вступили в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій зазначений вище спільний умисел, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 у вказані час та місці, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, в умовах воєнного стану, перелізли через паркан та зайшли на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 шляхом зняття скла з вікна проник до приміщення будинку, де відкрив вхідні двері будинку, через які ОСОБА_8 також проник до приміщення вказаного будинку. В подальшому, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні будинку, таємно викрали майно, а саме: вуглову шліфувальну машину марки «AG 232 Eurotec» у корпусі синього кольору, вартістю 1070,00 грн. та шуруповерт марки «Ижмаш Профи ИСШ-960» у корпусі синього кольору, вартістю 631,71 грн., яке належить потерпілій ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 з викраденим майном покинули місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1701,71 грн.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

05.12.2023 року внесено до ЄРДР за № 0001585 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

25.12.2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтовуючи ризик, визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_6 офіційно або за наймом не працює, джерел доходу не має, неодружений, дітей не має, проживає з батьками, але коштів на їх утримання не має, раніше неодноразово судимий та неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає алкогольними напоями, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.

На теперішній час ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які вчинив в період іспитового строку, та за які передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, а тому тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_6 у разі визнання його винним, буде спонукати останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних тяжких злочинів, останній раз 29.09.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки, перебуває на обліку Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в період іспитового строку, що вказує на стійку кримінальну направленість його поведінки, а отже дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , маючи можливість вільного пересування, зможе продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Слідчий вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою.

Під час судового розгляду слідча заявлене клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання та просила відмовити у його задоволенні, зазначивши, що підозра необґрунтована, крім того, зазначила, що протокол огляду не може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, просила застосувати домашній арешт за місцем його мешкання.

Підозрюваний ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, однак просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, підтримав свого захисника.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя проходить до таких висновків.

05 грудня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001585 внесено відомості за фактом крадіжок, вчинених в період воєнного стану, що за своїми ознаками підпадають під правову кваліфікацію злочину, визначеною ч. 4 ст. 185 КК України.

25 грудня 2023 року ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001585 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України. Повідомлення про підозру від 25 грудня 2023 року вручено ОСОБА_6

ОСОБА_6 підозрюється у тому, що під час дії Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України, який введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який відповідно до Указу Президента України №451/2023 від 26 липня 2023 року продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, а саме 07 листопада 2023 року у вечірній час доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де в цей час в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, яке може знаходитись на території вказаного домоволодіння, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій зазначений вище умисел, ОСОБА_6 у вказані час та місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, в умовах воєнного стану, переліз через паркан та зайшов на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом зняття скла з вікна проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав майно, а саме: болгарку кутову шліфувальну марки «Интерскол УШМ-125/900» у корпусі сіро-чорного кольору, вартістю 1524,71 грн., та бензопилу марки «Atlant А-745» у корпусі помаранчевого кольору, вартістю 2000,00 грн., яке належить потерпілій ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_6 з місця скоєння злочину з викраденим майном втік та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3524,71 гривень.

Крім того, 10 листопада 2023 року у вечірній час доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 знаходився за адресою свого мешкання по АДРЕСА_2 , спільно з ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме з приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей момент ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_8 спільно, таємно викрасти майно за вищевказаною адресою, на що останній дав свою згоду, таким чином вони вступили в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій зазначений вище спільний умисел, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 у вказані час та місці, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, в умовах воєнного стану, перелізли через паркан та зайшли на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 шляхом зняття скла з вікна проник до приміщення будинку, де відкрив вхідні двері будинку, через які ОСОБА_8 також проник до приміщення вказаного будинку. В подальшому, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні будинку, таємно викрали майно, а саме: вуглову шліфувальну машину марки «AG 232 Eurotec» у корпусі синього кольору, вартістю 1070,00 грн., та шуруповерт марки «Ижмаш Профи ИСШ-960» у корпусі синього кольору, вартістю 631,71 грн., яке належить потерпілій ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 з викраденим майном покинули місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1701,71 грн.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи клопотання по суті виходжу з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази та встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену громадянину ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, що попередньо кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 слідчий суддя ураховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії тяжких злочинів та за які передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів. Останній раз 29.09.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, однак останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину в період іспитового строку.

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення,а тому вказана обставина свідчить про можливість продовження ним злочинної діяльності.

Слідчий суддя враховує наявність у ОСОБА_6 місця проживання, однак, дані обставини з урахуванням вищевикладеного не можуть слугувати достатньою підставою для застосування підозрюваному ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну зі спроб, що передбачена пунктами 1-3 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Усе вищенаведене є беззаперечною підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.При, цьому, слідчий суддя ураховує строки досудового розслідування,а відтак, оскільки слідчий суддя дійшов про обґрунтованість клопотання слідчого щодо необхідності застосування запобіжного заходу, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути 60 днів, однак не перевищувати строки досудового розслідування.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 ; майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який було проаналізовано вище, слідчий суддя вважає, що розмір застави у вигляді 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного ОСОБА_6 повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001585 від 05 грудня 2023 року про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 лютого 2024 року включно.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає направленню до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Визначити заставу у вигляді 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840,00 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні суми застави у визначеному слідчим суддею розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покласти наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місяця роботи;

3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де перебуватиме підозрюваний.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа установи, де перебуватиме підозрюваний, негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , прокурорів Новомосковської окружної прокуратури, якими здійснюється процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено, підписано та оголошено о 08 год. 20 хв. 09 січня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1