Провадження № 11-сс/4823/7/24
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

08 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисників - адвокатів ОСОБА_7 ( в режимі відео конференції), ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Рудний Кустанайської області Республіки Казахстан, громадянину України, з вищою освітою, одруженому, який має на утриманні неповнолітню дочку, ФОП, проживаючому по АДРЕСА_1 , раніше не судимому, продовжений строк тримання під вартою до 24 січня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозр у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, доведеність та наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшилися та не зникли, а у кримінальному провадженні в межах строків досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, які неможливо виконати до закінчення строку дії запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою поряд з продовженням строків тримання під вартою визначити ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб з встановленням обмежень, зобов`язавши ОСОБА_6 уникати контактування зі свідками та експертами, здати закордонний паспорт та паспорт громадянина України, постійно перебувати у м. Прилуки Чернігівської області, за виключенням участі у слідчих діях та суді, прибувати за першим викликом до правоохоронних органів та суду.

Помилковими, на думку захисника, є висновки слідчого судді про те, що визначення застави у даному випадку буде суперечити ч. 6 ст. 176 КПК України та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки застосування слідчим суддею визначеного законодавцем розміру застави є можливим, про що захисник і просить колегію суддів, з урахуванням усіх досліджених матеріалів справи, а також того що ОСОБА_6 , має відповідний вид діяльності, як фізична особа підприємець, на його утриманні перебуває тринадцятирічна донька та дружина, яка є інвалідом другої групи та в повній мірі не може здійснювати догляд за дитиною, батьки з урахуванням наявних вікових (когнітивних) змін також потребують безпосереднього стороннього догляду, що дає можливість проявити гуманність, врахувати ситуацію та визначити максимальний передбачений законодавством розмір застави, що буде достатнім стримуючим засобом дотримання ОСОБА_6 належної процесуальної поведінки.

Вказує на те, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Окремо просить врахувати, що дружина ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні в лікарні, про що стороною захисту в судовому засіданні були надані відповідні докази, а малолітня донька його підзахисного залишилась без будь-якого піклування та догляду.

Вважає, що на даний час суттєво змінились обставини в кримінальному провадженні, адже ОСОБА_6 надав показання, будучи допитаним в якості підозрюваного.

Захисник адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі також просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою поряд з продовженням строків тримання під вартою його підзахисному ОСОБА_6 визначити заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вважає дискримінаційною позицію слідчого судді, за якою наявність підозри у вчиненні окремих злочинів обумовлює виключну необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права на обрання іншого запобіжного заходу, оскільки це ставить осіб, щодо яких обирається такий запобіжний захід, у нерівні умови порівняно з тими особами, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні інших злочинів аналогічного ступеня тяжкості.

Через встановлене нормативне регулювання обрання запобіжного заходу особам, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-114-1, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, слідчий суддя, суд, зваживши відповідні ризики, обставини конкретної справи, не може застосувати до вказаних осіб інший, більш м`який, ніж тримання під вартою, запобіжний захід. Відповідно, запобіжним заходом щодо таких осіб передбачено виключно тримання під вартою, що обґрунтовано на законодавчому рівні лише кваліфікацією злочину, у вчиненні якого вони підозрюються чи обвинувачуються, тобто слідчий суддя, суд позбавлені можливості винести вмотивоване судове рішення та надати належне обґрунтування тримання під вартою, а це не узгоджується з міжнародною практикою.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Корнійчук проти України» від 30 січня 2018 року наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади, обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обґрунтованої підозри.

Захисник вважає, що слідчий суддя продовжив ОСОБА_6 строк тримання під вартою суто формально, керуючись виключно на ч. 6 ст. 176 КПК України, проте, не взяв до уваги обставини справи, наявність хвороби у батьків підозрюваного та його дружини, перебування на його утриманні неповнолітньої дочки.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягувався, має родину, батьків похилого віку, які потребують догляду, має міцні соціальні зв`язки, які забезпечують його перебування за місцем фактичного проживання

В конкретній ситуації існування ризику можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, з огляду на тяжкість можливого покарання в співставленні з його характеризуючими даними, є дуже малоймовірним.

Захисник звертає увагу на відсутність під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою доказів існування заявлених прокурором ризиків, при тому, що перекладання тягара доведення в таких питаннях на затриману особу рівнозначне скасуванню положення ст. 5 Конвенції, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим відступом від права на свободу, допустимими лише у вичерпно перерахованих і чітко визначених випадках.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисників, які підтримали подані апеляційні скарги, слідчого та прокурора, які заперечували проти доводів сторони захисту, звернули увагу на тяжкість, характер та обставини вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , що з огляду на встановлені відомості, свідчить про обґрунтованість заявлених у клопотанні ризиків, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.

Як убачається з клопотання слідчого та матеріалів провадження, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , підозрюються у тому, що будучи обізнаними про намір ОСОБА_14 у період дії воєнного стану в Україні незаконно, тобто без наявності підстав, передбачених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України,затвердженими Постановою КМУ №57 від 27 січня 1995 року, перетнути державний кордон України та виїхати до Республіки Польща, діючи з корисливих мотивів та мотивів порушення суспільних відносин з охорони суверенітету України, цілісності і недоторканості її кордонів, на початку лютого2023 року, перебуваючи в м. Прилуки Чернігівської області, вступили в злочинну змову між собою та розробили план незаконного переправлення ОСОБА_14 через державний кордон України, шляхом створення умов для виїзду останнього.

За даним фактом Слідчим відділом УСБ України в Чернігівській області 01 квітня 2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

У порядку ст. 208 КПК України 24 серпня 2023 року о14 год. 25 хв. за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень був затриманий ОСОБА_6 . Наступного дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

26 серпня 2023 року слідчим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова підозрюваному ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Завершити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 16 грудня 2023 року, тобто до закінчення дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не можливо, внаслідок особливої складності та необхідності у проведенні слідчих та процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик завжди ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, як помилково вважає сторона захисту, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за одне з яких передбачене покарання до дев`яти років позбавлення волі. Встановлені обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 правопорушень, вказують на можливість їх вчинення групою осіб за попередньою змовою, при цьому, кримінальні правопорушення пов`язані саме із наданням допомоги у незаконному перетині кордону особам чоловічої статі з метою уникнути призову до лав ЗСУ під час оголошеної загальної мобілізації, що підвищує ризик ухилення підозрюваного від досудового слідства та суду.

При цьому, доводи захисників не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , як і не спростовують висновків про можливість допущення неналежної процесуальної поведінки підозрюваним при обранні іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Той факт, що ОСОБА_6 надав показання не є суттєвими змінами які дають підстави для розгляду питання про можливість зміни раніше обраного запобіжного заходу, як помилково вважає захисник, адже судом приймаються до уваги виключно ті показання підозрюваного/обвинуваченого, які він надасть в судовому засіданні під час судового розгляду.

Наявність на утриманні ОСОБА_6 батьків, дружини та дитини, постійного місця проживання не зможуть гарантувати його належну процесуальну поведінку, це дані, що характеризують особу підозрюваного, які будуть ураховуватися судом при постановленні остаточного рішення у провадженні.

Та обставина, що дружина підозрюваного перебуває в лікарні, не свідчить про можливість зміни запобіжного заходу, адже, як зазначав сам захисник, у ОСОБА_6 є батьки, і хоча вони похилого віку, але це свідчить, що дочка підозрюваного на певний період часу може перебувати під наглядом бабусі й дідуся. В іншому випадку, можна звернутись до органів опіки та піклування.

У той же час, обставини справи, характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , особливості розслідування такої категорії справ, зважаючи на необхідність у здійсненні ряду слідчих та процесуальних дій, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду клопотання не зменшились та не зникли, і слідчий суддя вірно вказав на це у своєму рішенні та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Альтернативних запобіжних заходів для таких осіб законодавцем не визначено.

Отже, слідчий суддя, суд позбавлені законних підстав для розгляду питання про можливість визначення ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, як про це йдеться в апеляційних скаргах.

Слідчий суддя при ухваленні судового рішення керується включно вимогами законодавства, які у даному конкретному провадженні є безальтернативними, з огляду на характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , час вчинення цих правопорушень - оголошений військовий стан в країні та загальна мобілізація, складність розслідування такої категорії справ та великий обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно виконати для завершення досудового розслідування та складання обвинувального акту.

Таким чином, належне обґрунтування доцільності продовження ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання слідчого, та повністю узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2023 року про продовження строків тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17