УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 дослідивши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000733 від 26.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000733 від 26.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури.

Як зазначає у клопотанні слідчий, в ході досудового розслідування встановлено, що директором комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 11» ОСОБА_4 надаються вказівки завідувачам відділень очолюваного ним підприємства стосовно проведення оглядів пацієнтів, які направляються для обстежень з районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки міста Одеси, в ході яких підтверджуються або спростовуються діагнози, які в подальшому мають причинний зв`язок із захворюваннями, що впливають на непридатність до військової служби. ОСОБА_4 користуючись службовим становищем та довірчими стосунками із завідувачем рентгенорадіологічного відділення комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 11» - ОСОБА_5 , завідувачем терапевтичного відділення комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 11» - ОСОБА_6 , безпосередньо надає вказівки стосовно підтвердження «потрібних» діагнозів призовникам, для їх подальшого визнання непридатними до військової служби.

Також встановлено, що керівництвом некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 11» організовано злочинну схему з вимагання та отримання грошових коштів, переважно в іноземній валюті від родичів пацієнтів травматологічних відділень, які звертаються за лікарською допомогою із ендопротезування, в тому числі кульшового суглоба та колінних суглобів. До злочинної схеми залучено лікаря травматолога першого травматологічного відділення комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 11» ОСОБА_7 та завідуючого цього ж відділення - ОСОБА_8 . Вартість ендопротезів складає від чотирьох до п`яти тисяч євро, вказані грошові кошти розподіляються директором «Міська клінічна лікарня № 11» ОСОБА_4 на його власний розсуд та не обліковуються по бухгалтерії лікарні.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_4 може бути пов`язаний із особами, які за допомогою корупційної схеми, реалізують через медичні установи охорони здоров`я лікарські засоби, які передаються в якості гуманітарної допомоги з країн Європи.

Отримані від цих оборудок кошти розподіляються між учасниками злочинної схеми. Особлива увага організаторів схеми приділяється вантажу з медичним устаткуванням, що використовується в серцево-судинній хірургії та протезування опорно-рухового апарату, аналоги яких на Україні відсутні.

Також керівництво некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 11» передає до діагностичного центру приватного підприємства «Вита - Мед І», який здійснює діяльність на території МКЛ № 11 контрастні препарати для магнітно-резонансної томографії, що отримуються згідно бюджетних програм від департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради.

Однак, контрастні препарати марки «Гадоліній» для магнітно-резонансної томографії виділяються для проведення безоплатних досліджень пацієнтам, яких доставляють до МКЛ № 11.

Для встановлення повного кола осіб причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, а також можливих місць зберігання майна, речей та документів, які мають значення для досудового розслідування було надано доручення на проведення слідчих (розшукових) дій співробітникам ОУ ДВБ НПУ.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення було встановлено, що директором комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради ОСОБА_4 , надаються вказівки завідуючим відділень стосовно проведення під його особистим контролем оглядів пацієнтів, які направляються для обстежень сімейними лікарями та районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки м. Одеси з метою отримання останніми медичних висновків щодо подальшого встановлення діагнозів непридатності до військової служби.

Встановлено, що громадянин ОСОБА_9 в поточному році нібито перебував на стаціонарному обстеженні в комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна лікарня № 11", в ході якого необхідно було пройти медичний огляд з метою подальшого отримання медичної документації про обстеження та лікарського консультаційного висновку спеціаліста щодо встановлення діагнозу про хворобу. Зазначені лікарські висновки стали подальшою підставою отримання ОСОБА_9 документів непридатності до військової служби.

12.12.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Iphone 14 ProMax» ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 , з сім карткою мобільного оператора «Київстар» номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обліково послужну карту НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий зазначає про те, що вилучений документ містить інформацію, яка має значення для досудового розслідування, а вилучений мобільний телефон можливо містить інформацію, яка має значення речового доказу, але для підтвердження або спростування цих фактів за телефоном необхідно призначити комп`ютерно технічну експертизу.

Слідчий вважає, що вилучене майно має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також може бути використане, як докази у кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Дослідивши клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, слідчим не було зазначене відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно, зокрема, не було доведено його відношення до розслідуваного № 0000733 від 26.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України та яким чином зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.

Слідчий у клопотанні визначив метою накладення арешту на вказане вилучене майно його збереження як речових доказів, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Клопотання окрім процесуальних документів про визначення уповноважених осіб у кримінальному провадженні, повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення, копії протоколу обшуку, копії ухвали слідчого судді на підставі якої був проведений обшук та постанови про визнання вилученого майна речовими доказами, не містить документів, які б обґрунтовували доводи клопотання.

Слідчий зазначає про те, що вилучений документ містить інформацію, яка має значення для досудового розслідування, а вилучений мобільний телефон можливо містить інформацію, яка має значення речового доказу, але для підтвердження або спростування цих фактів за телефоном необхідно призначити комп`ютерно технічну експертизу, проте таку постанову про призначення експертизи не долучено до матеріалів клопотання.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 171 КПК України слідчий належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальними правопорушеннями, які розслідуються та майном яке належить третій особі ОСОБА_9 .

Слідчий суддя позбавлений можливості встановити з яких причин наразі вилучене майно необхідне органу досудового розслідування для огляду та чому слідчий вважає, що при його огляді буде можливе виявлення інформації, яка може мати значення для встановлення обставин імовірного вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Також, в матеріалах клопотання не зазначено контактні дані власника майна ОСОБА_9 , або адреса його місця проживання, що позбавляє слідчого суддю можливості викликати у судове засідання власника майна для участі у судовому засіданні з метою дотримання його прав.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000733 від 26.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1