УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 173/1547/22

провадження № 51-6630 cк 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року,

встановив:

За вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяця.

Вирішено питання щодо долі речових доказів у провадженні.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 18 липня 2022 року, в період часу з 21:30 по 23:00, перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , вирішив зайти до останнього у гості. Підійшовши до вхідних дверей, виявив, що вони відчинені, зайшов та побачив, що в кімнаті на ліжку сплять господар домоволодіння та ОСОБА_7 .

Далі, перебуваючи в кімнаті вказаного будинку, ОСОБА_5 побачив що біля ОСОБА_7 лежить мобільний телефон марки «Realmi c 11», у нього раптово виник злочинний умисел направлений на викрадення цього майна. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та бажаючи їх настання, підійшов до ліжка де відпочивав ОСОБА_7 та викрав вищезгаданий мобільний телефон вартістю 3679, 20 грн., після чого залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_5 на підставах істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що місцевим судом, в порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК, належним чином не роз`яснено її підзахисному порядок розгляду кримінального провадження за спрощеною процедурою. Крім того, підставою для скасування ухвали апеляційного суду, на думку захисника, є те, що судом неправомірно було розглянуто клопотання захисника ОСОБА_8 про розгляд апеляційної скарги без його участі та без участі ОСОБА_5 , оскільки вказане клопотання не містило підпису адвоката. Також вказує, що апеляційний розгляд кримінального провадження відбувався за відсутності потерпілого.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши долучені до скарги копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як убачається з оскаржуваного вироку, у суді першої інстанції засуджений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Переглянувши вирок місцевого суду щодо ОСОБА_9 за апеляційною скаргою сторони захисту, доводи якої є майже аналогічними доводам касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , апеляційний суд встановив, що відповідно до журналу та технічного запису судового засідання від 13 квітня 2023 року, суд першої інстанції в повному обсязі роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 порядок та наслідки розгляду кримінального провадження за правилами, передбаченими ч. 3. ст. 349 КПК. При цьому, судом було вказано на обмеження права на апеляційне оскарження обставин, які ніким не заперечуються, після чого обвинувачений повідомив, що йому зрозумілий такий порядок та не заперечував проти розгляду справи без дослідження письмових доказів.

В ухвалі апеляційного суду зазначено, що судом першої інстанції було також роз`яснено обвинуваченому право на захист, зокрема право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника, на що ОСОБА_5 повідомив, що права йому зрозумілі, а захисник йому не потрібен.

Так як обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю, надав суду пояснення про обставини вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області дотримався процедури, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Що стосується доводів касаційної скарги про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілого, а такожзасудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , від якого надійшло клопотання про проведення судового розгляду за його відсутності та відсутності його підзахисного, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 401 КПК обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, прокурор ОСОБА_10 не погодившись з вироком місцевого суду в частині призначеного покарання ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, однак до початку судового розгляду в апеляційному суді, від нього надійшла заява про відмову від поданої ним апеляційної скарги, у зв`язку з чим колегія суддів доводів апеляційної скарги прокурора не розглядала.

За положеннями ч. 4 ст. 405 КПК неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Інкримінований ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК, не є особливо тяжким, а матеріали провадження не містять даних про те, що засуджений, належать до будь-якої категорії осіб, зазначених у ч. 2 ст. 52 КПК, які потребують обов`язкової участі захисника.

Що стосується потерпілого ОСОБА_7 , то згідно з оскаржуваним вироком місцевого суду, в судове засідання останній не з`явився, до суду надіслав заяву про проведення розгляду без його участі, у якій також зазначив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде, тому не прибуття його до апеляційного суду свідчить про його незацікавленість у результатах розгляду апеляційної скарги сторони захисту, а свою позицію він висловив ще у суді першої інстанції.

Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_2 ОСОБА_3