Провадження № 1-кс/752/8691/23
У Х В А Л А

26.10.2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ НП в м.Києві, погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0011154 від 02.12.2014 р.,

в с т а н о в и в:

слідчий Голосіївського УП ГУ НП в м.Києві, за погодженням з прокурором Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0011154 від 02.12.2014 р.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0011154, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2014 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи з корисливих спонукань, з метою незаконного особистого збагачення, всупереч врегульованим законом суспільним відносинам у сфері власності, шляхом обману та зловживання довірою, вирішив заволодіти шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 розробив план, згідно якого останній мав запропонувати ОСОБА_5 надати грошові кошти на реконструкцію та модернізацію старого обладнання ТОВ «РГК» та ТОВ «Рокитнянського кар`єру».

При цьому, ОСОБА_4 , маючи намір заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_5 , повертати їх не збирався, а мав обернути на свою користь.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, в червні 2013 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встанволено, в офісі, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 33-В відбулася зустріч між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з питань продажу щебеню з ТОВ «Рокитнянський гранітний кар`єр» () та ТОВ «РГК» () на підприємство, що розташоване на території Російської Федерації в місті Москва.

ОСОБА_4 з першої зустрічі позиціонував себе та свого дядька ОСОБА_7 (громадянин Російської Федерації, 1950 року народження ), як фактичних власників ТОВ «Рокитнянський гранітний кар`єр», проте як з`ясувалося у подальшому, власником кар`єра є громадянин Російської Федерації ОСОБА_8 , який мешкає у АДРЕСА_1 . Проте, зі слів ОСОБА_4 , він є його довіреною особою щодо здійснення управління діяльністю кар`єра.

В той момент, користуючись наявними довірчими стосунками з ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на шахрайське заволодіння майном останнього.

Так, з огляду на досягнуті домовленості щодо купівлі - продажу щебеню, у червні 2013 року, у невстанволений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Горького, 33-В ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 в офісі, передплату у сумі 550 000 доларів США, на підтвердження чого останній написав розписку.

Однак, поставки продукції на відповідне підприємство не відбулися, оскільки як повідомив ОСОБА_4 відбулась поломка обладнання на кар`єpi. Пiсля ремонту відповідного обладнання, постачання продукції також здійснено не було.

У подальшому, 16.04.2014 року, у невстановленний досудовим розслідуванні час та місці, між ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 укладено Угоду, відповідно до умов якої останній підтверджує, що фактична заборгованість, на дату підписання Угоди становить 550 000 доларів США, яка підлягає поверненню до 16.02.1015 включно за умови належного виконання ОСОБА_4 всіх зобов`язань, визначених цією Угодою.

Крім того, ОСОБА_5 на підставі цієї Угоди відкрив кердитну лінію ОСОБА_4 в розмірі 4 000 000 грн., для реконструкції виробничих потужностей ТОВ «Рокитнянський гранітний кар`єр»

У відповідності до умов цієї Угоди ОСОБА_9 зобов`язувався, згідно з графіком щомісяця, протягом десяти календарних місяців, починаючи з 16.05.2014 року до 16.02.2015 року включно виплачувати ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 100 000 доларів США.

При цьому, з щомісячної суми платежу 100 000 доларів США складалась з двох частин, а саме 55 000 доларів США мала зараховуватися в якості часткового погашення заборгованості ОСОБА_10 , а сума в розмірі 45 000 доларів США мала бути винагородою, виплачуваною як проценти за договором позики від 16.04.2014 року.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_4 уклав 05.07.2014, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з ОСОБА_5 , який не був обізнаним із злочинними намірами ОСОБА_4 , Угоду № 2, відповідно до положень якої станом на 01.06.2014, заборгованість ОСОБА_4 становила 1 350 000 доларів США, що підтверджується наступними розрахунками та документами:

заборгованість в сумі 550 000 доларів США, що утворилася в 2013 році і підтверджена Угодою №1;

заборгованість в сумі 350 000 доларів США підтверджується Угодою №2 від 05.06.2014 року, та відповідними розписками які в момент отримання цієї суми ОСОБА_4 склав власноручно і передав ОСОБА_6 ;

заборгованість в сумі 450 000 доларів США - сума процентів за користування позикою.

Умовами Угоди № 2 узгоджено графік погашення заборгованості в сумі 1 350 000 доларів США в такі строки:

до 30.07.2014 - 225 000 доларів США; до 30.08.2014 - 225 000 доларів США; до 30.09.2014 - 225 000 доларів США; до 30.10.2014 - 225 000 доларів США; до 30.11.2014 - 225 000 доларів США; до 30.12.2014 - 225000 доларів США.

В подальшому, 26.06.2014, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, між ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 укладено Угоду № 3 ,у відповідності до якої останній передав 4 000 000 грн., у вигляді безпроцентної позики для модернізації виробничих активів придбання і монтажу нової дробильної установки, що дозволить істотно збільшити випуск готової продукції (щебінь 5-20 мм) поліпшеної якості, які підгають поверненню до 31.12.2014.

Рішення про фінансування модернізації цього кар`єру прийнято у зв`язку з інформацією, розрахунками, наданими ОСОБА_11 та його запевненням про те, що завершення розпочатої модернізації кар`єра дозволить отримати чистий прибуток за результатами його діяльності за 2015 в сумі не менше 50 000 000 грн., з яких 25 000 000 грн. ОСОБА_4 обіцяв надавати, у зв`язку із здійсненням сумісної діяльності на кар`єрі.

Таким чином, ОСОБА_9 надав ОСОБА_5 можливість придбання частки в розмірі 50 % статутного капіталу ТОВ «РГК», і частки в розмірі 50% статутного капіталу ТОВ «Рокитнянський гранітний кар`єр» з можливістю проведення юридичного, фінансового та технічного аудиту цих підприємств. Крім того, однією iз умов Угоди № 3 є належне виконання ОСОБА_4 зобов`язань за Угодою від 16.04.2014 та Угодою № 2 від 05.06.2014 про повернення позик та процентів 30.06.2014 року.

ОСОБА_4 , отримавши шляхом укладання з ОСОБА_5 угод позики грошові кошти від 16.04.2014, що належали останньому та угод № 2 від 05.06.2014 та угод № 3 від 26.06.2014, наміру виконувати умови укладених угод не мав, а привласнив їх та розпорядився на власний розсуд.

Отже, у період часу з 2014 по 2015, ОСОБА_4 , шляхом шахрайства та зловживання довірою, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в розмірі 900 000 доларів США та 4 000 000 грн.

30.10.2015 ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_4 , що позбавило сторону обвинувачення можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 30.10.2015 у день його складення, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ст.ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Також на адресу місця проживання ОСОБА_4 , неодноразово направлялись повістки, однак останній не з`явився та про причини не явки не повідомив.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 07.12.2015 перетнув державний кордон України літаком через Бориспіль термінал Д в напрямку 598 КАЛІНІНГРАД-КИЇВ та станом на 06.10.2023 відомості щодо перетину державного кордону України відсутні.

У зв`язку з тим що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , встановити не представилось можливим, 07.12.2015 в рамках кримінального провадження № 0011154 від 02.12.2014, винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_4 та заведено ОРС № 01-0121 від від 25.01.2016.

Оскільки на даний час місце перебування підозрюваного ОСОБА_4 , на території України не встановлено, 16.10.2023 винесено постанову про оголошення останнього у міжнародний розшук.

Слідчий зазначає, що підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є його переховування від органів досудового розслідування, в зв`язку з чим він оголошений у міжнародний розшук, обґрунтована підозра останнього у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у її відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0011154, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2014 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

30.10.2015 ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_4 , що позбавило сторону обвинувачення можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 30.10.2015 у день його складення, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ст.ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Слідчий Голосіївського УП ГУ НП в м.Києві, за погодженням з прокурором Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0011154 від 02.12.2014 р.

Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 07.12.2015 перетнув державний кордон України літаком через Бориспіль термінал Д в напрямку 598 КАЛІНІНГРАД-КИЇВ та станом на 06.10.2023 відомості щодо перетину державного кордону України відсутні.

У зв`язку з тим що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , встановити не представилось можливим, 07.12.2015 в рамках кримінального провадження № 0011154 від 02.12.2014, винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_4 та заведено ОРС № 01-0121 від від 25.01.2016.

16.10.2023 винесено постанову про оголошення останнього у міжнародний розшук.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В силу положень ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм і застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини.

Так у своїх рішеннях у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» Європейський суд зазначив, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Під час розгляду клопотання встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.260 КК України, що підтверджується:

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_18 .

Слідчий суддя не надає оцінку належності і допустимості даних доказів для підтвердження винності особи у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки зазначені обставини підлягають встановленню в ході судового розгляду кримінального провадження, а лише оцінює в даному випадку їх достатність для підтвердження того, що підозрюваний може бути причетний до вчинення злочину.

Слідчий суддя при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховує, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, за викликами не з`являється, що свідчить про наявність ризики подальшого переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, на момент розгляду клопотання наявні відомості, що підозрюваний залишив територію України, вилетів до РФ.

Крім того, слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, приймає до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Оцінюючи в сукупності встановлені у даному кримінальному провадженні ризики, передбачені ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, наявні ризики, вважаю, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки вони не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігти існуючим ризикам та дієвість кримінального провадження, яке на даний час триває і проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення всіх обставин його вчинення та зібрання необхідних доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ НП в м.Києві, погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0011154 від 02.12.2014 р. задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Роз`яснити, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження підозрюваний повинен бути доставлений до слідчого судді, який розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя