Справа № 201/4920/18
Провадження № 1-кп/201/130/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000034 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

представник потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження № 0000034 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України в якому відносно обвинуваченого обрано найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого оскільки ризики які були при обранні цього заходу не змінились і не зменшились, зокрема, наявні ризик уникнення суду, так як ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке не передбачене покарання у виді позбавлення волі з умовою звільнення від його відбуття, обвинувачений систематично не з`являвся в судові засідання, тим паче, що він не має соціальних зав`язків, не має роботи. Крім того, існує ризик вчинення повторного злочину, так як останній обвинувачується у вчиненні неодиничного злочину.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на те, що в клопотанні змінюється лише дата його подання, до клопотання не додано додатків, жоден з ризиків не доведений, на сьогодні досліджені усі докази, а сам обвинувачений, який вже півтора роки знаходиться під вартою, переоцінив свою поведінку і не має наміру в подальшому перешкоджати розгляду справи своїми неявками, а тому просили змінити запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши учасників, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи заявлені прокурором ризики, суд погоджується з тим, що ризик уникнення суду існує і він до цього часу залишається значним з огляду на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинення тяжких та особливо тяжкого злочину і розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження може намагатись ухилитись суду.

Цей ризик підтверджений поведінкою ОСОБА_3 , який перебуваючи без запобіжного заходу більше половини призначених судових засідань не з`являвся до суду повідомляючи про поважність неявки, однак не надаючи доказів такої поважності. Лише після обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою вдалось забезпечити належну процесуальну поведінку і за час перебування під вартою обвинуваченого досліджено більшу частину доказів у кримінальному проваджені. Недослідженими залишаються лише докази сторони захисту, які не надаються протягом останніх більш як пів-року.

Цей ризик збільшується і самим фактом перебування країни у воєнному стані, коли уникнути суду легше ніж в мирний час.

Додатково цей ризик підтверджується і свідомим обманом обвинуваченим суду щодо місця його проживання і порушенням умов домашнього арешту про що описано в попередніх ухвалах, що свідчить про те, що він може вдатись і до обману в майбутньому.

На сьогоднішній день, коли вже майже всі докази досліджені, обвинувачений розуміючи, що кримінальне провадження добігає кінця, може намагатись уникнути суду.

Також не виключений ризик і вчинення нового злочину обвинуваченим, так як останній обвинувачується у вчиненні корисливого і неодиничного злочину, що свідчить про його схильність до злочинної діяльності, а в умовах відсутності постійного джерела доходу, цей ризик лише збільшується.

Таким чином судом встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно обвинуваченого може бути обрано запобіжний захід.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, негативних даних про який не має, його соціальні зв`язки, які не є міцними, те що він не працює. Також суд враховує обставини злочину, описані в обвинувальному акті, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, яке являється тяжким, його поведінка під час судового розгляду, що проявилось у неодноразових неявках в судові засідання та у надані суду неправдивих відомостей щодо місця свого проживання, що призвело до неможливості виконання обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що в своїй сукупності свідчить що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатен забезпечити ці ризики, а тому строки тримання під вартою обвинуваченого підлягають продовженню.

Доводи захисту про тривалість тримання під вартою суд враховує, однак слід звернути увагу, що протягом більш як пів-року сторона захисту не спромоглась забезпечити явку свідків своїх до суду, а тому тривалість розгляду справи і, відповідно, перебування обвинуваченого під вартою, визначається не скільки діями суду, скільки бездіяльністю сторони захисту.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави. У зв`язку з цим, а також враховуючи тяжкість кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 , його особу, й ого матеріальний стан, суд вважає за необхідне визначити заставу у мінімальному розмірі в сумі 208 000 гривень, яка здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 199 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 17 квітня 2024 року.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 208 000 гривень, ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти зобов`язати його: прибувати за кожною вимогою до суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошено 19.02.2024 о 17:20 годин.

Слідчий суддя ОСОБА_1