У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллінці, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 03.11.2023 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000748 від 25.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В межах даного кримінального провадження 03.11.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вимаганні, вчиненому в умовах воєнного стану.

Встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна та під загрозою суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 протягом тривалого часу знайомий із потерпілим у даному кримінальному провадженні та обізнаний про його контакти та місце проживання, то перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження останній постійно погрожував заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому, що вказує на насильницький характер його дій, спрямованих на заволодіння грошовими коштами, а тому, також існує ризик, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі буде мати можливість продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

На підставі викладеного слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні, щодо задоволення клопотання заперечували, просили у застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_4 є інвалідом 1 групи та не може перебувати в умовах СІЗО.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000748, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять наданні сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000748 від 25.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Як зазначено слідчим у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.

У вересні 2023, точну дату досудовим розслідуванням не установлено, у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виник спільний умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 шляхом їх вимагання під погрозами заподіяння смерті або тяжких тілесних ушкоджень, а також знищення майна.

На виконання спільного умислу ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 17.09.2023 під час зустрічі в кафе «Солоха» по вул. Польовій, 5, у м. Немирові Вінницького району Вінницької області, висунули ОСОБА_10 , вимогу про виплату грошових коштів у загальній сумі 8140 доларів США, з яких 134000 грн. складали витрати на транспортування сої, а решта суми зі слів ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складала розмір втраченої (упущеної) вигоди.

З метою досягнення спільної мети, яка полягала у незаконному вимаганні грошових коштів з ОСОБА_10 , для створення видимості наявності у нього боргу ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у вищезазначеному кафе, наказали ОСОБА_10 власноручно написати боргову розписку про те, що він нібито винен ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 8140 доларів США.

Пізніше, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, члени групи повідомили ОСОБА_10 про те, що зазначену ним в розписці суму боргу збільшено на 800 доларів США, а тому, загальний розмір боргу, який ОСОБА_10 має сплатити, становить 9000 доларів США.

Надалі ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , діючи в умовах воєнного стану, під час телефонних розмов та особистих зустрічей з ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій, розуміючи відсутність правових підстав вимагати грошові кошти, висловлюючи погрози застосуванням насильства, які сприймались ним як реальні, діючи із єдиним злочинним умислом, за попередньою змовою групою осіб, неодноразово висували ОСОБА_10 вимоги про повернення неіснуючого боргу в загальній сумі 9000 доларів США.

Зокрема, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою та єдиним умислом з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з метою особистого збагачення та збагачення інших учасників групи, на виконання спільного злочинного плану, маючи умисел на вимагання чужого майна, погрожуючи ОСОБА_10 застосуванням насильства, під час особистої зустрічі поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Горького, 82, у м. Немирові приблизно о 14 годині 10 хвилин 25.09.2023 та в ході телефонних розмов приблизно о 13 годині 30 хвилин 25.09.2023 та о 18 годині 00 хвилин 27.09.2023, а також 27.09.2023 під час телефонної розмови приблизно о 18 годині, погрожуючи вбивством, висунув вимогу ОСОБА_10 передати йому та іншим учасникам групи грошові кошти у сумі 9000 доларів США.

ОСОБА_7 , спілкуючись із ОСОБА_10 , в ході особистої зустрічі поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Горького, 82, у м. Немирові приблизно о 14 годині 10 хвилин 25.09.2023 та під час телефонної розмови приблизно о 13 годині 30 хвилин 25.09.2023, діючи за попередньою змовою та єдиним умислом з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою особистого збагачення та збагачення інших учасників групи, на виконання спільного злочинного плану, маючи умисел на вимагання чужого майна, погрожуючи ОСОБА_10 застосуванням насильства, висував вимогу передати йому та іншим учасникам групи грошові кошти у сумі 9000 доларів США. При цьому, 25.09.2023 під час особистої розмови з ОСОБА_10 поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Горького, 82, у м. Немирові приблизно о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_7 з метою забезпечення підкорення ОСОБА_10 його незаконним вимогам попередив про негативні наслідки щодо цілісності належного ОСОБА_10 та його близьким родичам нерухомого майна у випадку відмови передачі грошових коштів.

ОСОБА_8 під час телефонної розмови приблизно о 21 годині 20 хвилин 04.10.2023, діючи за попередньою змовою та єдиним умислом з ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , на виконання спільного злочинного плану, маючи умисел на вимагання чужого майна, погрожуючи ОСОБА_10 у завуальованій формі убивством, висунув вимогу передати йому та іншим учасникам групи грошові кошти у сумі 9000 доларів США.

ОСОБА_4 під час особистої зустрічі поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Горького, 82, у м. Немирові приблизно о 14 годині 10 хвилин 25.09.2023 та під час телефонної розмови приблизно о 18 годині 27.09.2023 при висловлюванні іншими учасниками групи погроз застосування насильства, маючи умисел на вимагання чужого майна, підтверджував суму неіснуючого боргу у розмірі 9000 доларів США, а під час телефонної розмови о 15 годині 25 хвилин 05.10.2023, діючи за попередньою змовою та єдиним умислом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , особисто висловлював ОСОБА_10 погрози застосуванням насильства, висуваючи вимогу передати грошові кошти йому та іншим учасникам групи.

Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у період часу з середини вересня 2023 року до початку жовтня 2023 року, діючи за попередньою змовою, погрожуючи вбивством, заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та знищенням майна, вимагали у ОСОБА_10 грошові кошти в загальній сумі 9000 доларів США.

03 листопада 2023 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимагання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, пошкодженням чи знищенням майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000748 від 25.09.2023; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.09.2023; протоколу допиту потерпілого від 25.09.2023; матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій; повідомлення про підозру від 03.11.2023, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України обґрунтована.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваної, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Однак, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки ОСОБА_4 зареєстрований та має постійне місце проживання, офійно працевлаштований, раніше не судимий та є особою з інвалідністю 1 групи.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , працює в Муніципальній варті міста Вінниці, раніше не судимий, разом з тим є інвалідом 1 групи.

Зокрема як слідує, з наданої захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 виписки із медичної карти амбулаторного хворого №40-23 ОСОБА_4 , останній має ряд захворювань та йому рекомендовано:

«1. Продовжувати лікування хронічним гемодіалізом 12 год/тиждень довічно.

2. Дотримуватись водного та дієтичного режимів.

3. Занідип 10 1 т.х1 р/добу.

4. Коріпрен 20/10 мг 1т.х1 р/добу.

5. Моксонідин 0.4 мг 1 т. х 2р/добу.».

Таким чином, оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, беручи до уваги наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, приймаючи до уваги стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , зокрема те, що він являється інвалідом 1 групи, слідчий суддя дійшов висновку про достатніcть підстав для переконання про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (справа «Мамедова проти Росії»).

Так, на думку суду, та обставина, що ОСОБА_4 вчинив злочин, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, розуміючи, що за скоєне йому може загрожувати міра покарання у виді позбавлення волі, має значення при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а відтак слідчий суддя дійшов до переконання про доцільність відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 181 КПК України, вважає за можливе та необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за постійним місцем проживання, так як даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З огляду на наведене слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з міста Вінниці та Вінницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 179, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , до 03 січня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з міста Вінниці та Вінницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 діє до 03 січня 2024 року.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя