КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали в режимі відеоконференц зв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» кримінального провадження заапеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 20.12.2018, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києві від 20 грудня 2018 року задоволено подання інспектора Святошинського районного відділу філії Державного управління «Центр пробації» у м. Києві та Київській області. Скасовано засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 22 листопада 2016 року, і направлено засудженого для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Своє рішення суд мотивував тим, що характер невиконання ОСОБА_7 покладених на нього вироком суду обов`язківсвідчить про його небажання стати на шлях виправлення і є достатнім для задоволення подання з огляду на триваючий та системний характер таких порушень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання інспектора, мотивуючи тим, що за час іспитового строку ОСОБА_7 місце свого постійного проживання за адресою, вказаною у вироку, не змінював; відповідно до довідки ЖЕД характеризується позитивно, скарг від сусідів не надходило; суд першої інстанції не врахував соціальні зв`язки ОСОБА_7 ; вчинений ним злочин відноситься до необережних злочинів; ОСОБА_7 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працевлаштований; у період з 04.06.2019 по 22.08.2019 проходив підвищення кваліфікації в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та з 23.08.2019 по грудень 2020 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . На переконання захисника, наведене свідчить про те, що ОСОБА_7 не ухилявся від виконання покладених на нього вироком суду обов`язків; у матеріалах справи відсутні докази, що він був належним чином повідомлений про виклики до органу пробації на вказані у поданні дати, зокрема на 11.01.2017, 17.01.2017, 09.08.2017 та 15.08.2017.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 в режимі ВКЗ, думку захисника ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 та просила задовольнити її; прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно доч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Тобто, обов`язковою умовою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання згідно з зазначеними нормами є відсутність об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості виконувати обов`язки, визначені законом та покладені на нього судом.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Колегією суддів при апеляційному розгляді встановлено, що суд першої інстанції, розглядаючи подання органу пробації щодо ОСОБА_7 , неповно з`ясував та належним чином не перевірив обставини, наведенні у поданні, а тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування іспитового строку та направлення ОСОБА_7 для відбування покарання, не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, ОСОБА_7 засуджений вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 22 листопада 2016 року за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - три роки та відповідно до ст. 76 КК України на останнього покладено обов`язки: повідомляти інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися до інспекції для реєстрації.

Зі змісту подання інспектора Святошинського районного відділу філії Державного управління «Центр пробації» у м. Києві та Київській області вбачається, що 11 січня 2017 року до Святошинського РВ філії Державного управління «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшло розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Для ознайомлення з порядком та умовами відбування іспитового строку на адресу місця проживання засудженого ОСОБА_7 . Святошинським РВ філії ДУ «Центр пробації» 11.01.2017, 17.01.2017, 09.08.2017, 15.08.2017, 07.09.2017, 06.08.2018 направлені виклики, за якими засуджений ОСОБА_7 до інспекції не прибув та про причини неприбуття Святошинський РВ філії ДУ «Центр пробації» не повідомив. Проведені розшукові дії з метою встановлення місця перебування засудженого, зокрема і його привід, результату не дали. Враховуючи це, сектор пробації звернувся з поданням до суду про скасування іспитового строку з оголошенням в розшук ОСОБА_7 .

Засуджений ОСОБА_7 у суді апеляційної інстанції пояснив, що обов`язків покладених на нього вироком суду, не порушував і такого наміру не мав; місце проживання, вказане у вироку, не змінював; до органу пробації неодноразово за власною ініціативою з`являвся, але йому повідомляли, що матеріали на виконання не надійшли; викликів від органу пробації він не отримував; з 04.06.2019 по 22.08.2019 проходив навчання підготовки та підвищення кваліфікації в Харківському національному університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба та з 23.08.2019 по грудень 2020 року перебував на військовій службі.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що її син ОСОБА_7 проживає разом з нею у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , місце постійного проживання не змінював, наміру ухилятися від з`явлення до пробації не мав, самостійно туди неодноразово з`являвся, але йому повідомляли, що матеріали на виконання не надійшли. Виклики з пробації йому не надходили, лише повістка в армію, де він з 04.06.2019 по 22.08.2019 проходив навчання підготовки та підвищення кваліфікації в Харківському національному університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба та з 23.08.2019 по грудень 2020 року перебував на військовій службі.

Показання свідка ОСОБА_10 - сусідки, яка проживає в одному під`їзді з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , узгоджуються із показаннями ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у тій частині, що ОСОБА_7 постійно проживав в АДРЕСА_1 ; також їй відомо, що ОСОБА_7 з 04.06.2019 по 22.08.2019 проходив навчання підготовки та підвищення кваліфікації в Харківському національному університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба та з 23.08.2019 по грудень 2020 року перебував на військовій службі.

Пояснення засудженого та свідків узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються свідоцтвом № НОМЕР_2 про те, що ОСОБА_7 з 04.06.2019 по 22.08.2019 пройшов навчання перепідготовки та підвищення кваліфікації Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба; довідкою за підписом командира військової частини НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_7 перебуває на військовій службі у військовій частині з 23.08.2019; позитивною характеристикою за підписом начальника ЖЕД, з якої убачається, що ОСОБА_7 проживав за адресою, вказаною у вироку.

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи подання органу пробації та скасовуючи ОСОБА_7 іспитовий строк, не дотримався вимог Закону.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що суд першої інстанції витребовував особову справу з метою перевірки даних, наведених у поданні, на підтвердження наявності підстав для скасування іспитового строку. Зокрема те, що ОСОБА_7 дійсно отримував повідомлення про виклик до Деснянського уповноваженого органу з питань пробації для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання, тобто був реально обізнаний про них, а відтак чи мало місце ухилення.

Також, матеріали справи не містять даних про те, що протягом іспитового строку ОСОБА_7 притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції застосував привід до засудженого без наявності даних про те, що ОСОБА_7 повідомлений належним чином про судові засідання та ухиляється від прибуття до суду.

Незважаючи на відсутність даних про виконання постанови про примусовий привід, суд першої інстанції 20.12.2018, задовольнивши подання пробації, одночасно ухвалив рішення про розшук ОСОБА_7 .

При цьому, матеріали на виконання примусового приводу надійшли до суду після прийняття судом рішення (задоволення подання) - 21.12.2018, та носять виключно формальний характер.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів уважає, що даних, які беззаперечно свідчили би про те, що ОСОБА_7 ухилявся від з`явлення до органу пробації та суду, та не бажає ставати на шлях виправлення, матеріали провадження не містять, а викладені у поданні обставини без належного їх підтвердження доказами не є достатніми підставами для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та направлення його до місць позбавлення волі.

У суді апеляційної інстанції прокурор, який просив залишити без зміни рішення суду першої інстанції, будь-яких доказів як на підтвердження підстав, наведених у поданні, так і на спростування доводів апелянта, - не надав.

Отже, суд першої інстанції без наявності даних про належне повідомлення засудженого ОСОБА_7 розглянув подання; підстав для скасування іспитового строку та направлення для відбування належним чином не перевірив; не з`ясувавши причини неприбуття ОСОБА_7 в судове засідання суду першої інстанції, оголосив його у розшук.

З огляду на викладене у зв`язку із істотним порушенням норм КПК України та КК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нової ухвали про відмовити в задоволенні подання інспектора Святошинського районного відділу філії Державного управління «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києві від 20 грудня 2018 року, якою ОСОБА_7 направлено для відбування покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі на підставі вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 22 листопада 2016 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання інспектора Святошинського районного відділу філії Державного управління «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання.

Судді: ______________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/205/2023

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_11

Доповідач: ОСОБА_1