Провадження № 1-кс/638/2498/23
УХВАЛА

Іменем України

09 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференцзв`язку клопотання слідчого Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000200 від 29 вересня 2023 року за ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в:

08 жовтня 2023 року слідчий Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000200 від 29 вересня 2023 року за ч. 3 ст. 368 КК України, в якому застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 діб.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 обіймає посаду начальника Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який, зокрема, організовує роботу та здійснює керівництво діяльністю Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, забезпечує виконання покладених на Відділ завдань, організовує роботу зі службовими документами, забезпечує і контролює дотримання працівниками Відділу виконавської та трудової дисципліни, розподіляє обов`язки між працівниками Відділу.

Тобто, ОСОБА_6 виконував організаційно-розпорядчі й адміністративно-господарські функції, та відповідно є службовою особою, у своїй діяльності зобов`язаний керуватися положенням про Відділ та чинним законодавством.

У провадженні Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №54102796 від 14.06.2017 про стягнення з ОСОБА_7 боргу в розмірі 164 884,44 доларів США та 39 651,50 грн.

Постановою від 16.11.2021 зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання по вказаному виконавчому провадженню у зв`язку з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_7 згідно з ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.06.2021 по справі 922/1954/21.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.06.2022 по вказаній справі завершено процедуру реалізації майна та закрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_7 .

Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк, або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_7 звернулась до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою закриття вказаного виконавчого провадження №54102796 від 14.06.2017, виключення її з реєстру боржників.

Однак, начальник Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_6 за вчинення дій із закриття вказаного виконавчого провадження та виключення ОСОБА_7 з реєстру боржників, 05.10.2023 у своєму службовому кабінеті, у приміщенні Відділу, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Студентська, 5/4, висунув останній вимогу щодо передачі йому неправомірної вигоди у сумі 4000 доларів США, що становить 154000 грн. за безперешкодне закриття вказаного виконавчого провадження та виключення ОСОБА_7 з реєстру боржників.

Надалі, 06.10.2023, приблизно о 15:00, у ході зустрічі за адресою: м. Харків, вул. Студентська, 5/4, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та наслідків, діючи умисно, на раніше висловлену ним вимогу, у вказаному ним місці біля туалетної кімнати, у підвальному приміщенні (цокольне приміщення 0-й поверх) 5 поверхової будівлі, у якій на 5 поверсі здійснюють свою діяльність працівники Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, розташованої за вказаною адресою одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 154 000 грн., що еквівалентно 4 000 доларів США, після чого вказав ОСОБА_7 , що 09.10.2023 видасть два документи, один з яких про закриття виконавчого провадження, інший про виключення з реєстру боржників.

Відомості про кримінальне провадження внесено до ЄРДР за №0000200 від 29.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

06.10.2023 о 18:56 год ОСОБА_6 фактично затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.

Посилаючись на обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти їх настанню більш м`якими запобіжними заходами, слідчий просив суд застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» тривалістю 60 діб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 проти клопотання заперечував, просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі особисте зобов`язання. Заперечення проти клопотання обґрунтував наступним.

Із тексту заяви-повідомлення ОСОБА_7 від 29.09.2023 вбачається: «Прошу правоохоронні органи прийняти заходи відносно начальника Київського відділу ДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_6 , який спільно з державним виконавцем Київського відділу ДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_8 вимагають у мене грошові кошти в сумі 8000 доларів США за закриття виконавчого провадження». Отриману заяву-повідомлення про злочин начальник 7-го управління (з обслуговування Харківської області) 29.09.2023 скерував в порядку ст.214 КПК України до Шевченківської окружної прокуратури. Того ж дня відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України, внесені до ЄРДР за №0000200, а заявник ОСОБА_7 написала заяву про надання своєї згоди на участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій у зазначеному кримінальному провадженні. Відповідно до витягу із ЄРДР №0000200 від 29.09.2023, фабула злочину викладена наступним чином: «Начальник Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції незаконно вимагає у ОСОБА_7 неправомірну вигоду у сумі еквівалентну 4000 доларів США за безперешкодне закриття виконавчого провадження та виключення її з реєстру боржників». Таким чином, в період між скеруванням заяви ОСОБА_7 до прокуратури та моментом внесення відомостей до ЄРДР, протягом 29.09.2023 за невідомих обставин зникло прізвище державного виконавця ОСОБА_8 , а сума неправомірної вигоди, що нібито вимагалася у заявниці, зменшилася рівно удвічі. Вперше ОСОБА_6 спілкувався із заявницею лише при особистій зустрічі, яка відбулася 05.10.2023 в приміщенні Київського відділу ДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за адресою: м.Харків, вул. Студентська, 5/4.

Таким чином, у сторони захисту наявні об`єктивні підстави вважати, що уповноважена особа, вносячи відомості до ЄРДР про злочин, який скоєний на території, що не знаходиться під юрисдикцією Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова та ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, десь «загубила» інформацію про другого фігуранта, зменшила вдвічі суму неправомірної вигоди, що вимагалася, та достовірно знала, що згодом, після виходу із лікарняного, приблизно за тиждень від дня надходження заяви ОСОБА_7 , ОСОБА_6 вимагатиме у неї хабар у сумі 4000 доларів США. За таких обставин захисник вважає, що має місце провокація злочину, внаслідок чого повідомлена ОСОБА_6 підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, є незаконною та необґрунтованою.

Ризики, про існування яких зазначено у клопотанні, всупереч вимогам закону ризики не підтверджені будь-якими доказами, ґрунтуються на припущеннях, а орган досудового розслідування фактично намагається обґрунтувати їх існування вирваними із контексту правовими позиціями ЄСПЛ, свідомо ігноруючи правову позицію Верховного суду, сформульовану в постанові від 07.08.2019 (справа №607/14707/17), згідно якої практику Європейського суду з прав людини не можна використовувати проти обвинуваченого.

Крім того захисник зазначив, що його ОСОБА_6 страждає на ряд невиліковних захворювань (рак товстої кишки ІІІ-В стадії, токсичний гепатит 4 ступеню токсичності, метастази у легенях), потребує постійного медичного нагляду та лікування, зокрема на 13.10.2023 йому призначено черговий курс хіміотерапії. Раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем роботи характеризується позитивно, має родину, міцні соціальні зв`язки.

На підставі викладеного захисник просив суд звільнити ОСОБА_6 з-під варти, обравши, за необхідності, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що Харківським РУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000200 від 29 вересня 2023 року за ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом того, що начальник Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції незаконно вимагає у ОСОБА_7 неправомірну вигоду у сумі еквівалентну 4000 доларів США за безперешкодне закриття виконавчого провадження та виключення її з реєстру боржників.

06 жовтня 2023 року о 18:56 год ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано за підозрою у скоєнні даного кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

07 жовтня 2023 року о 16: 12 год ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Тобто суд зобов`язаний з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_6 міг вчинити інкримінований йому злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, за обставин, зазначених у повідомленні про підозру. При цьому, варто зазначити, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється за фактом одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням такої неправомірної вигоди.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме: заява-повідомлення ОСОБА_7 від 29.09.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 29.09.2023, копія постанови Господарського суду Харківської області від 29.09.2021 у справі № 922/1954/21, копії ухвал Господарського суду Харківської області від 05.04.2021, від 30.11.2021, від 12.10.2022, та від 10.11.2022 у справі № 922/1954/21, заява ОСОБА_7 про закриття виконавчого провадження від 15.03.2023, рапорт оперуповноваженого 7-го управління (з обслуговування Харківської області) ДСР НП України ОСОБА_9 без дати, протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 06.10.2023, протокол обшуку від 06.10.2023, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 06.10.2023, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КПК України, за викладених у клопотанні обставин.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали та обставини вчинення злочину, суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю існує пов`язаність підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням, оскільки для стороннього спостерігача прослідковується зв`язок між описаними діями та подіями, які відбулися, зокрема передача грошових коштів.

Надаючи оцінку наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявністю обґрунтовано застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

Слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні наявність ризику переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовує тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, йому загрожує тільки реальний термін покарання.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

У рішенні від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Заява №17283/02) Європейський суд з прав людини щодо застосування пункту 3 статті 5 Конвенції вказав, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Becciev v.Moldova» (Бекчієв проти Молдови), пункт 59).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 раніше кримінальних правопорушень не вчиняв, має зареєстроване місце проживання та офіційно працевлаштований, має повнолітнього сина, з яким підтримує міцний зв`язок, тобто має родину, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних, які в свою чергу виконують роль стримуючих факторів щодо ризику переховування від правоохоронних органів та суду.

Крім того слідчий та прокурор не надав жодного доказу на підтвердження існування зазначеного ризику, зокрема відомостей, які би свідчили про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного в минулому або у даному кримінальному провадженні, наявність у ОСОБА_6 намірів переховування або втечі.

Зазначений ризик також спростовується встановленими у судовому засіданні відомостями про стан здоров`я підозрюваного, який згідно з медичною документацією страждає на тяжких захворювань, потребує постійного медичного нагляду та лікування, на даний час госпіталізований та перебуває на стаціонарному лікуванні, йому призначено черговий курс хіміотерапії.

Таким чином ризик переховування від правоохоронних органів та правосуддя не доведений прокурором в судовому засіданні, оскільки окрім тяжкості покарання, яким сторона обвинувачення обґрунтовує даний ризик, він не підтверджений жодним доказом, не доведено наявність низки інших релевативних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, а доводи сторони обвинувачення спростовуються встановленими в судовому засіданні обставинами.

Щодо ризику знищення або спотворення речей чи документів, то слідчий в клопотанні і прокурор у судовому засіданні не зазначили речей і документів, доступ до яких наявний у підозрюваного, і вони відсутні у розпорядженні органу досудового розслідування.

Що стосується ризику знищення чи спотворення матеріалів виконавчого провадження щодо примусового стягнення боргу із заявниці ОСОБА_7 , то суд враховує, що згідно з листом в.о. начальника Київського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_10 від 09.10.2023 № 126556, зазначене виконавче провадження № 54102796 перебуває у провадженні старшого державного виконавця відділу ОСОБА_8 з 23.11.2021. У провадженні ОСОБА_6 будь-які виконавчі провадження з моменту призначення на посаду начальника відділу не перебувають та не перебували.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи сторони обвинувачення щодо наявності зазначеного ризику не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які є підлеглими ОСОБА_6 , то на переконання суду зазначений ризик може бути повністю знівельований застосуванням іншого заходу забезпечення кримінального провадження, не пов`язаного із застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема шляхом відсторонення підозрюваного від посади у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

В судовому засіданні встановлено, що стан здоров`я ОСОБА_6 оцінюється як середньо-важкий, потребує подальшого дообстеження в умовах стаціонару, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки (має родину та зареєстроване місце проживання), офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий та прокурор. Відповідно не підлягають встановленню обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначеним у клопотанні, оскільки існування таких ризиків в судовому засіданні не встановлено та не підтверджено.

За таких суд вважає, що прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не довів обставини, передбачені п. 2 та 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає.

Однак на підставі ч. 3 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.

Керуючись ст. 177, 178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000200 від 29 вересня 2023 року за ч. 3 ст. 368 КК України відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого та прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10 жовтня 2023 року о 10 год 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1