У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000071, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 січня 2023 року про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000071, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 січня 2023 року.

В обгрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000071, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 січня 2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 361 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи засудженою 28 червня 2022 року вироком Ужгородського міськрайонного суду за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 357, ч. 1, 3 ст. 361, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 ч. 3 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з встановленням випробувального терміну строком на три роки належних висновків для себе не зробила та вчинила новий умисний злочин за наступних обставин, а саме 19 грудня 2022 року близько 08:06 годин, ОСОБА_5 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом використання електронно-обчислювальної техніки, а також зібрану нею конфіденційну інформацію про потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи мобільний телефон марки «Redmi» зателефонувала останній з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 та представившись працівником банку АТ КБ «Приватбанк», виманивши від потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зміст СМС повідомлення з одноразовим паролем, змінила пароль для входу в обліковий запис ОСОБА_6 в автоматизованій системі АТ КБ «Приватбанк» «Приват 24», після чого змінила номер мобільного телефону з НОМЕР_1 на НОМЕР_2 отримала доступ до вказаного облікового запису та інформації про поточний стан банківської картки № НОМЕР_3 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , перерахувала без відома власника о 21:00:35 годин на власну банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 грошові кошти у розмірі 3000 гривень після чого використала їх на власні потреби, чим спричинила ОСОБА_6 матеріального збитку на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_5 , своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 190 (чинна до 11.08.2023) КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, повторно.

15 грудня 2022 року, о 07:57:53 год., ОСОБА_5 , повторно за допомогою електронного платіжного засобу «Приват24» АТ КБ «Приватбанк», користуючись даними клієнта АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 , переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі несанкціонованого втручання в роботу електронної платіжної системи, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням електронного платіжного засобу, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу або уповноваженої особи, втрутилася в роботу електронного платіжного засобу, а саме представившись працівником банку АТ КБ «Приватбанк», виманивши від потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зміст СМС повідомлення з одноразовим паролем, змінила пароль для входу в обліковий запис ОСОБА_6 в автоматизованій системі АТ КБ «Приватбанк» «Приват 24», тим самим отримала доступ до вказаного облікового запису та інформації про поточний стан банківської картки № НОМЕР_3 , відкритої в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , яка відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею та того ж дня о 08:06:20 год. несанкціоновано змінила у вказаному обліковому записі фінансовий номер з НОМЕР_5 на номер телефону мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , тим самим несанкціоновано втрутилася в роботу електронного платіжного засобу від імені ОСОБА_6 .

Таким чином ОСОБА_5 , своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 2 ст. 361 КК України, а саме несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) мереж, вчинене повторно.

В подальшому, а саме: 15 грудня 2022 року о 12:54:45 год., 18 грудня 2022 року, о 09:59:11 год., 28 грудня 2022 року, о 09:39:55 год., 04 січня 2023 року, о 12:29:17 год., 06 січня 2023 року, о 05:22:58 год. та 12 січня 2023 року, о 22:02:51 год. ОСОБА_5 неодноразово несанкціоновано втручалась в роботу інформаційних (автоматизованих) мереж, про що їй відповідно повідомлено про підозру.

21 серпня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 361 КК України, а саме: ч. 3 ст. 190 (чинна до 11.08.2023) КК України, а тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, повторно та вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 361 КК України, а саме несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) мереж, вчинене повторно.

Також було встановлено, що ОСОБА_5 , до своєї злочинної протиправної діяльності залучала і особу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , якому, на його банківський рахунок перекидала грошові кошти, які заволоділа шахрайським способом.

Слідчий зазначає, що 21 серпня 2023 року, на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де в ході його проведення було виявлено та вилучено наступні речі: із тумбочки у спальній кімнаті було вилучено: банківську картку банку «Альфа-Банк» за номером № НОМЕР_6 ; банківську картку банку «Альфа-Банк» за номером № НОМЕР_7 ; банківську картку банку «Дельта Банк» за номером № НОМЕР_8 ; банківську картку банку «Дельта Банк» за номером № НОМЕР_9 ; картку мобільного оператора «lifecell» без сімкартки із зазначеним номером НОМЕР_10 ; картку мобільного оператора «vodafone», без сімкартки із зазначеним номером НОМЕР_11 ; стартовий пакет мобільного оператора «lifecell» пустий; стартовий пакет мобільного оператора «vodafone» пустий, блокнот сірого кольору із записами. В подальшому, в присутності понятих, виявлені речі вилучено та упаковано до спецпакету НПУ PSP 3125894.

21 серпня 2023 року вище зазначені предмети та речі визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що є достатні підстави вважати, що вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку від 21 серпня 2023 року речі(банківська картка банку «Альфа-Банк» за номером № НОМЕР_6 ; банківська картка банку «Альфа-Банк» за номером № НОМЕР_7 ; банківська картка банку «Дельта Банк» за номером № НОМЕР_8 ; банківська картка банку «Дельта Банк» за номером № НОМЕР_9 ; картка мобільного оператора «lifecell» без сімкартки із зазначеним номером НОМЕР_10 ; картка мобільного оператора «vodafone», без сімкартки із зазначеним номером НОМЕР_11 ; стартовий пакет мобільного оператора «lifecell» пустий; стартовий пакет мобільного оператора «vodafone» пустий, блокнот сірого кольору із записами, які в подальшому, в присутності понятих, упаковано до спецпакету НПУ PSP 3125894) є предметами злочинної діяльності, були отримані у ході такої та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходами від них. Крім того вказані об`єкти мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

В судове засідання слідчий чи прокурор прокурор не зявився. Прокурор надав суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник вилученого майна в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду клопотання.

У відповідності до ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 28.01.2023 року внесені до ЄРДР за №0000071, попередня правова кваліфікація ч. 3 ст. 190, ч.2 ст. 361 КК України.

21.08.2023 року в рамках даного кримінального провадження слідчим ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області був проведений обшук на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де в ході його проведення було виявлено та вилучено наступні речі: із тумбочки у спальній кімнаті було вилучено: банківську картку банку «Альфа-Банк» за номером № НОМЕР_6 ; банківську картку банку «Альфа-Банк» за номером № НОМЕР_7 ; банківську картку банку «Дельта Банк» за номером № НОМЕР_8 ; банківську картку банку «Дельта Банк» за номером № НОМЕР_9 ; картку мобільного оператора «lifecell» без сімкартки із зазначеним номером НОМЕР_10 ; картку мобільного оператора «vodafone», без сімкартки із зазначеним номером НОМЕР_11 ; стартовий пакет мобільного оператора «lifecell» пустий; стартовий пакет мобільного оператора «vodafone» пустий, блокнот сірого кольору із записами. В подальшому, в присутності понятих, виявлені речі вилучено та упаковано до спецпакету НПУ PSP 3125894.

Постановою старшого слідчого ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, вилучені 21.08.2023 року у ході обшуку речі визнано речовим доказом.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, вилученого в ході проведення обшуку від 21.08.2023, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сторожниця, вул Перемоги, № 9, з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту речей виявлених під час обшуку та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.

Слідчим суддею встановлено, клопотанням та матеріалами доданими до клопотання доведено, що вилучені в ході обшуку від 21.08.2023 речі згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України, вони мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки у разі його не застосуванні може призвести до зникнення та навіть втрати слідів, предметів як речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, окрім того вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування .

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000071, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 січня 2023 року про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку від 21 серпня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 майно, а саме: банківську картку банку «Альфа-Банк» за номером № НОМЕР_6 ; банківську картку банку «Альфа-Банк» за номером № НОМЕР_7 ; банківську картку банку «Дельта Банк» за номером № НОМЕР_8 ; банківську картку банку «Дельта Банк» за номером № НОМЕР_9 ; картку мобільного оператора «lifecell» без сімкартки із зазначеним номером НОМЕР_10 ; картку мобільного оператора «vodafone», без сімкартки із зазначеним номером НОМЕР_11 ; стартовий пакет мобільного оператора «lifecell» пустий; стартовий пакет мобільного оператора «vodafone» пустий, блокнот сірого кольору із записами, які в подальшому, в присутності понятих, упаковано до спецпакету НПУ PSP 3125894 , шляхом заборони користування, відчужування та розпорядження.

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1