ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3613/23 Справа № 193/1124/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннябуло відмовлено, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

Від засудженого ОСОБА_6 на адресу Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про застосування відносно нього положень ст. 81 КК України та звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннябуло відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі вказує, що ухвала суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що своєю поведінкою він довів своє виправлення. Зауважує, що оскільки він є інвалідом, то не працює, тому не має заохочень, є ВІЛ інфікованим. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

В матеріалах провадження наявна ще одна апеляційна скарга засудженого, аналогічна за змістом, тому наведені в ній обставини колегія суддів вважає доводами однієї й тієї ж самої апеляційної скарги.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційну скаргу.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_6 раніше судимий:

1) 21.06.2019 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;

2) 12.12.2019 року Городицьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком від 21.06.2019 року призначено остаточне покарання 4 роки 5 місяців позбавлення волі;

3) 18.06.2020 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком від 12.12.2019 року призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання частково невідбуте покарання з 09.01.2020 р. по 17.06.2020 р. включно;

4) 28.12.2020 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком від 18.06.2020 р. остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання за вироком від 12.12.2019 р. та 18.06.2020 р. з 09.01.2020 р. по 27.12.2020 р. включно.

Початок строку: 28.12.2020 року, кінець строку - 09.03.2025 року.

Засуджений ОСОБА_6 фактично відбув визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання.

Колегія суддів під час вивчення питання щодо виправлення засудженого ОСОБА_6 враховує відомості за весь період застосування ізоляції від суспільства.

Так, згідно характеристики засудженого ОСОБА_6 , останній в місцях позбавлення волі перебуває з 14.01.2020 року. Під час утримання в Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень та стягнень не мав.

З 23.01.2020 року покарання відбував в Державній установі «Шепетівська виправна колонія (№ 98)». За час відбування покарання характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень та стягнень не мав.

З 24.07.2020 року покарання відбував при Державній установ «Хмельницький слідчий ізолятор». За час відбування покарання характеризувався посередньо, не допускав порушення вимог режиму утримання, не притягувався до дисциплінарно відповідальності. Заохочень та стягнень не мав.

З 16.02.2021 року покарання відбував в Державній установ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)». За час відбування покарання характеризується негативно, допускав порушення вимог режиму утримання 2 (два) рази, притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав.

З 17.07.2022 року покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За час відбування покарання характеризується позитивно, не допускає порушень вимог режиму відбування покарання. З метою стимулювання правослухняної поведінки до засудженого було застосовано 2 (два) заохочення у вигляді «Подяки», накладеної правами начальника установи. Має 1 (одне) погашене у вставленому порядку стягнення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До роботи з благоустрою установи не залучається за станом здоров`я, є інвалідом 1 групи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Залучений до реалізації програм виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Відповідно до ст. 123 ч. 2 КВК України заходи виховного характеру відвідує не регулярно, не приймає участь в орган ізації виховних заходів, які проводяться в установі. Не виявляє належну соціально-корисну активність. Відповідно до ст. 112 КВК України підтримує соціально - корисні зв`язки з рідним шляхом телефонних дзвінків. За вироком суду має позов на суму 2574,00 грн., виконавчі листи до установи не надходили. Вину у скоєному злочині визнає. Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 294/5 від 19.01.2023 р., засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення).

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні данних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення належною поведінкою за весь період відбування покарання, характеризується посередньо, до праці не залучений, не виявляв бажання до професійно-технічного навчання, через що у колегії суддів не має підстав вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою систематично доводить своє виправлення.

Виконання засудженим ОСОБА_6 покладених на нього КВК України обов`язків, зокрема, дотримання в чистоті спального місця, ввічливе ставлення до інших засуджених, виконання вимог представників установи виконання покарань входять до імперативних обов`язків засудженого та не виділяє його окремих позитивних рис.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не в повній мірі врахував дані особової справи засудженого є безпідставними, оскільки попри наявність інвалідності, ОСОБА_6 мав об`єктивну можливість протягом 3 років перебування в установах виконання покарань отримати заохочення та іншим чином довести своє виправлення. Колегією суддів досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннябуло відмовлено залишити без змін.

Судді: