Справа № 191/3308/23
Провадження № 1-кп/191/252/23
У Х В А Л А

іменем України

14 листопада 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Синельникове обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000605 від 05 липня 2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 29.10.2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст..186 ч.2 КК України до примусових заходів виховного характеру; 15.06.2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 186 ч.1, 186 ч.2, 190 ч.2, 187 ч.2, 69, 358 ч.1, 358 ч.4, 70 ч.1 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. Зарахування по ст. 72 ч.5 КК України з 25.07.2016 22.08.2017 р., з 02.06.2021 року відбуває покарання в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)». Кінець строку відбування покарання: 16.11.2023 р.,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000605 від 05 липня 2023 року відносно ОСОБА_5 за ст.391 КК України.

Від прокурора до суду надійшло клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В клопотанні вказав, що умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законим вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу(одиночної камери). Обвинувачений ОСОБА_5 на час слухання даної справи в суді відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ "Синельниківська виправна колонія (№94)", строк якого закінчується 16.11.2023 року. Приймаючи до уваги такі обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років, репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зареєстрований та проживає за межами Синельниківського району, не працює, тим самим не має постійного джерела доходів, неодружений, утриманців не має, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Зазначені обставини в своїй сукупності є достатніми вважати про існування з боку обвинуваченого ОСОБА_5 спроб вчинити дії передбачені пп.1), 4), 5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Таким чином, за викладених вище обставин, можна вважати, що єдиним запобіжним заходом, який може забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, є тримання під вартою.

Просить обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає його необґрунтованим, прокурором не підтверджено наявність вказаних ним ризиків передбачених ст. 177 КПК України, не наведено підстав у розумінні п.2 ч.2 ст.183 КПК України за якими ОСОБА_5 , може бути обрано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою. Не вказано про альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений заперечував проти заявленого клопотання.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, дослідивши матеріали в межах вирішення заявленого клопотання, дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 р. за ст.ст.186 ч.1,186 ч.2,190 ч. 2, 187 ч. 2, 69, 358 ч. 1, 358 ч.4, 70 ч.1 КК України ОСОБА_5 призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, зараховано по ст. 72 ч. 5 КК України з 25.07.2016 - 22.08.2017 р., який відбуває покарання в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)». Кінець строку відбування покарання: 16.11.2023 р., маючи не зняту та непогашену в законному порядку судимість, в період виконання покарання на шлях виправлення не став, та скоїв повторне кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 3 років.

Згідно п.9 ч.1 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення дієвості кримінального провадження є запобіжні заходи.

У відповідності до положень ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора. Частиною 1 ст.132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст. 132 КПК України слідує, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, також суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Ризики та обставини відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України у даному кримінальному провадженні, це ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 не є місцевим жителем, враховуючи наявність попередніх судимостей та вчинення нового злочину під час відбування покарання, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно ст.178 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного.

Таким чином, враховуючи характер кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , з метою запобігання наявних вищевказаних ризиків неможливо застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Даний вид запобіжного заходу необхідно обрати останньому на час судового провадження, не виходячи з каральних міркувань, а лише з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, строком на 60 днів.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні на цей час забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, відповідні ризики продовжують існувати та не зменшилися, є достатніми та виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, п.1 ч.5 ст.182 КПК України, суд вважає можливим у даному кримінальному провадженні визначити розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст ст. 131, 176, 177, 178, 183, 184, 315 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 12.01.2024 року включно.

Для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченим ОСОБА_5 визначити йому заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680,00 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

У разі внесення обвинуваченим визначеного розміру застави покласти на ОСОБА_5 виконання наступних обов`язків:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора та суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Обвинувачений звільняється з-під варти у разі внесення застави, визначеної в ухвалі суду.

Строк дії ухвали до 12.01.2024 року.

Копію ухвали направити обвинуваченому, вручити прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1