Справа № 357/8853/23
У Х В А Л А

24 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

у режимі відеоконференції з Октябрського районного суду міста Полтави:

захисників - адвоката ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу, у кримінальному провадженні № 0002904, яке внесене до ЄРДР 10 червня 2023 року, стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

згідно з клопотанням, прокурор ОСОБА_3 просив: надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 , з метою приводу останнього для участі в розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою; у разі затримання ОСОБА_7 повідомити його про це.

Для обґрунтування поданого клопотання зазначав, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану; таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Про обвинуваченого ОСОБА_7 відомо, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, громадянин України, розлучений, з вищою освітою, непрацюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

У ході досудового розслідування до ОСОБА_7 , згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року, застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, на 2 (два) місяця.

Після направлення до суду обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , домашній арешт стосовно останнього неодноразово продовжувався.

Ним подане клопотання, про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 на тримання під вартою, оскільки ним встановлена наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 буде вчиняти спроби: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих, іншого обвинуваченого у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На його думку, про можливість переховування ОСОБА_7 від суду свідчить те, що останній не має постійного місця проживання в м. Біла Церква, Київська область, так як він фактично проживаючий та зареєстрований в м. Полтава; він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який санкція передбачає позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 8 (восьми) років; останній усвідомлює ці несприятливі наслідки; він непрацевлаштований, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, а ті що є нездатні забезпечити виконання обов`язків. До того ж, ОСОБА_7 не з`являється до суду без поважних причин.

На його думку, про ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих, іншого обвинуваченого, свідчать: факт знайомства ОСОБА_7 з іншим обвинуваченим ОСОБА_4 та оскільки, на даний час, не допитані усі потерпілі, свідки.

На його думку, про ризик вчинення інших кримінальних правопорушень свідчить те, що ОСОБА_7 проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, вчинив ряд умисних тяжких злочинів, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому наявні передумови для вчинення останнім інших злочинів. У світлі наявності зазначеного ризику необхідно враховувати період початку злочинного шляху ОСОБА_7 . Так останній достовірно знаючи про воєнний стан на території України, неспровоковану військову агресію проти українського народу з боку російської федерації, усвідомлюючи надзвичайно складний період у житті української нації, протиставив себе державі, суспільному порядку та моральності, без будь-яких докорів сумління та співчуття вирішив збагатитись за рахунок чужого майна, задовольняючи при цьому свої корисливі інтереси. Характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка ОСОБА_7 вказують на його сміливість щодо вчинення злочинів, а відтак наявність у нього морального бажання та схильності до вчинення інших кримінальних право рушень, зокрема корисливих.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вагомість зібраних доказів, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , вік та стан здоров`я ОСОБА_7 , вважав, що є усі підстави для зміни останньому запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, оскільки домашній арешт, не зміг запобігти установленим раніше ризикам.

Вважав, що зважаючи на те, що обвинувачений вперто не з`являється до суду, нехтує своїми обов`язками, зазначеним у ст. 42 КПК України та ухвалі суду про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, є підстави вважати, що ОСОБА_7 ухиляється від суду, а тому є потреба у його затриманні з метою приводу, для участі у розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав своє клопотання за підстав та обставин наведених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечувала проти задоволення поданого прокурором ОСОБА_3 клопотання.

У свою чергу, захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора ОСОБА_3 , оскільки до цього обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився у судове засідання, оскільки хворів, подане клопотання є передчасним, треба для початку з`ясувати причини неявки останнього.

Судом установлено, що згідно з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року, до ОСОБА_7 продовжене застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, строком на 2 (два) місяці та покладенням таких обов`язків: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_7 проживає чи перебуває, без дозволу суду; утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, з особами, які брали участь, як поняті під час проведення слідчих, процесуальних дій, а також іншим обвинуваченим - ОСОБА_4 ; носити електронний засіб контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КПК України, при вирішенні питання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, прокурор має довести, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Отже, при вирішенні клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою його приводу, суд має пересвідчитись, що разом з цим клопотанням подане інше, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також перевірити наявність підстав вважати, що ОСОБА_7 може бути обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування чи суду, а також вчинив дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом установлено, що згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану; таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Суд зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, буде порушено, якщо судове рішення або по суті твердження представника держави щодо обвинуваченого у вчиненні злочину відображає думку, що він є винним, тоді як його вину ще не доведено відповідно до закону. За відсутності формального висновку цього достатньо для припущення, що суд або відповідна посадова особа вважає обвинуваченого винним, і передчасне висловлення такої думки судом неодмінно порушить принцип презумпції невинуватості. Однак слід розрізняти твердження, які відображають думку про винуватість особи, та твердження, які просто описують «стан перебування під підозрою». Перші порушують презумпцію невинуватості, тоді як другі розглядаються як беззаперечні у різних ситуаціях, розглянутих Судом (п. 136 рішення ЄСПЛ у справі «Грибник проти України» за заявою № 58444/15, від 17 вересня 2020 року).

Отже, у ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд не вирішує питання про обґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення, оскільки це можливо тільки після завершення судового розгляду і дослідження усіх пред`явлених доказів.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 4 ст. 185 КК України, передбачає покарання, у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Отже, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 183 КПК України, ОСОБА_7 є особою, до якої може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Судом установлено, що прокурор необхідність тримання під вартою ОСОБА_7 обґрунтовував наявністю ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 без застосування до нього запобіжного заходу може вчиняти спроби переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, іншого обвинуваченого; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд вважає доведеними вказані ризики.

Суд зазначає, про ризик переховування від суду свідчать: відсутність у ОСОБА_7 постійного місця проживання на території м. Біла Церква, тяжкість покарання, усвідомлюючи настання якого ОСОБА_7 може змінити своє місце проживання, з метою уникнення відповідальності; відсутність у ОСОБА_7 місця проживання, міцних соціальних зв`язків, порушив умови застосованого до нього запобіжного заходу.

Суд вважає, що про ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих, іншого обвинуваченого, свідчать: факт знайомства ОСОБА_7 з іншим обвинуваченим ОСОБА_4 та оскільки, на даний час, не допитані усі потерпілі, свідки, зважаючи на важливість їх показань.

На думку суду, про ризик вчинення інших кримінальних правопорушень свідчить те, що ОСОБА_7 не має джерел доходів, місця працевлаштування, обвинуваться у вчиненні кримінального правопорушення з корисливого мотиву, що в сукупності з іншими відомими даним вказує на те, що він може вчиняти кримінальні правопорушення, для забезпечення свого існування, задоволення побутових потреб.

У зв`язку з цим, зважаючи на процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 у ході судового розгляду, відсутність у нього соціальних зв`язків, які заслуговують на довіру, адже він непрацюючий, неодружений, забезпечити досягнення мети визначеної у ч. 1 ст. 177 КПК України, більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, неможливе

Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає установленим, що наявні: підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою; наявний факт ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, який без повідомлення поважності причин, не прибув у судове засідання.

За таких обставин, суд відповідно до ст. 189 КПК України, надає дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою приводу, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. 189-191, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу, - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою приводу, для участі в розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу.

У разі затримання, доставити обвинуваченого ОСОБА_7 , протягом 36 годин з моменту затримання, до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за адресою: вул. П.Скоропадського, 4-А, м. Біла Церква, Київська область.

Про затримання обвинуваченого ОСОБА_7 повідомити прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , за адресою: вул. Шолом-Алейхема, буд. 36, м. Біла Церква, Київська область, тел.: НОМЕР_1 .

Виконання ухвали доручити Білоцерківському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Згідно із ч. 5 ст. 191 КПК України, службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Дозвіл на затримання чинний протягом 6 (шести) місяців, з дня постановлення ухвали.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала втрачає силу з моменту: приводу обвинуваченого до суду, або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або добровільного з`явлення обвинуваченого до суду.

Повний текст ухвали проголошений 29 листопада 2023 року о 08:40 год.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1