Справа № 644/4285/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, у залі суду в місті Харкові, кримінальне провадження за № 0000996 від 16.05.2023 року, яке надійшло з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обельниця Рогатинського району Івано-Франківської області, громадянина України, який має вищу освіту, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , на час вчинення злочину обіймав посаду командира 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, у військовому званні «молодший лейтенант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 № 195 від 05.08.2022 р. молодшого лейтенанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення та допущено до тимчасового виконання обов`язків командира 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону.

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 № 226 від 06.09.2022 р. молодшого лейтенанта ОСОБА_5 призначено на посаду командира взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону.

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-IX), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України молодший лейтенант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, молодший лейтенант ОСОБА_5 під час проходження військової служби у складі 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону 10 березня 2023 року вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 10.03.2023 р. близько 17 год. 20 хв. на контрольно-спостережному пункті 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 командиром 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 було доведено бойове розпорядження № 221/ДСК від 10.03.2023 р. щодо проведення заміни особового складу на займаній позиції «Прапор» 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 із завданням недопущення прориву противника в напрямку АДРЕСА_2 .

Вказане бойове розпорядження полягало у висуненні в район виконання бойових завдань поблизу АДРЕСА_2 до 04 год. 00 хв. 11 березня 2023 року особового складу 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону в кількості 7 військовослужбовців, у тому числі лейтенанта ОСОБА_5 та проведенні там оборонних боїв зі збройними формуваннями російської федерації, а саме:

організувати систему спостереження шляхом виставлення спостережних постів;

організувати систему інженерних загороджень, передбачити мінування маршрутів розгортання і просування противника, облаштування на них загороджень, завалів, вузлів оборони;

передбачити для відбиття наступу противника: засідки, вогневі мішки;

створити ешелоновану систему вогню, особливу увагу приділити вогневому ураженню противника на флангах, стиках та здійснення вогневої взаємодії;

організувати протиповітряне прикриття підрозділів;

основні зусилля вогневого ураження зосередити на знищенні засобів вогневого ураження та броньованої техніки противника.

Будучи невдоволеним наказом щодо вибуття до 04 год. 00 хв. 11 березня 2023 року у складі визначеного особового складу 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, лейтенант ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження та здійснити заміну особового складу на позиції «Прапор» 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.402 КК України, непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

26 червня 2023 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого боку, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим в інкримінованому правопорушенні - злочині, прокурор і обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України та покарання, яке повинен нести ОСОБА_5 . А саме сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Сторони також вважають за можливе з урахуванням всіх обставин справи на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання, у виді позбавлення волі строком на 2 роки на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 роки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону про кримінальну відповідальність.

Судом також встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, також суд переконався, що сторонам зрозумілі наслідки укладання та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення визначеного сторонами угоди покарання.

За таких обставин, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 і прокурором, та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, оскільки в підготовчому судовому засіданні не встановлено передбачених законом обставин, які б перешкоджали затвердженню судом даної угоди.

Керуючись ст.ст. 314-315, 373, 374, 471, 473-475 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 червня 2023 року, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000996 від 16.05.2023 року.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох ) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.62 КК України, замінити ОСОБА_5 узгоджене покарання з позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати із часу прибуття до місця відбування покарання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді застави, ОСОБА_5 залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю, захиснику обвинуваченого ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), грошові кошти в розмірі 53 680,00 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 копійок), перераховані 21 червня 2023 року, отримувач ТУ ДСА України в Харківській області, сплачені у якості застави за ОСОБА_5 , згідно ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 21 червня 2023 року по справі № 642/3174/23, провадження № 1-кс/642/1850/23.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1