УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 757/23186/23

провадження № 51-6166ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року,

встановив:

Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 08 червня 2023 року задовольнив клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України та надав слідчим дозвіл здійснити відбирання біологічних зразків (букального епітелію, крові чи волосся з фолікулами) підозрюваного ОСОБА_6 примусово.

Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_5 звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Київський апеляційний суд ухвалою від 11 вересня 2023 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вищевказану ухвалу слідчого судді.

Захисник не погодилася із зазначеною ухвалою Київського апеляційного суду і звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить цю ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Крім того, ч. 3 ст. 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Також Суд зауважує, що положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року.

Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, захисник подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді за результатами розгляду клопотання старшого слідчого про надання дозволу стороні обвинувачення здійснити відбирання біологічних зразків примусово. Тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ч. 3 ст. 307 та частинами 1, 2 ст. 309 КПК.

Частиною 4 ст. 399 КПК визначено, зокрема, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, суддя апеляційного суду з урахуванням зазначених вище положень закону правильно встановив, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, а тому, відмовляючи у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, діяв згідно з вимогами кримінального процесуального закону.

Водночас безпідставними є твердження захисника про те, що слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва, ухвалюючи рішення, вийшов за межі своїх процесуальних повноважень, передбачених КПК, оскільки приписами ч. 3 ст. 245 КПК передбачено розгляд слідчим суддею клопотання сторони кримінального провадження про надання дозволу стороні обвинувачення (або зобов`язання її, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Викладене вище свідчить, що слідчий суддя, постановляючи ухвалу за результатами розгляду клопотання старшого слідчого про надання дозволу на примусове відбирання біологічних зразків, діяв у межах своїх процесуальних повноважень, визначених КПК.

Така позиція узгоджується з ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 липня 2020 року в справі № 937/4044/20, провадження №51-3312ск20.

Ураховуючи зазначене, посилання в касаційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа № 237/1459/17) та на постанову Верховного Суду від 13 вересня 2018 року (справа № 285/1673/17), як на підставу для відкриття апеляційного провадження, не є слушними, оскільки у вказаних рішеннях йдеться про можливість апеляційного оскарження лише ухвал слідчого судді, які не передбачені КПК. Однак ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 червня 2023 року про дозвіл слідчому здійснити примусово відбирання біологічних зразків винесена в порядку, визначеному ч. 3 ст. 245 КПК.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Київського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року про відмову у відкритті провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає.

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3