КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/25/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року,

за участю:

представника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.10.2023 року задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002043 від 26.05.2023 року та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 11 жовтня 2023 року, під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки LG, який поміщено до спец пакету № PSP1323085, мобільний телефон марки Huawei із зарядним пристроєм, який поміщено до спец пакету № ICR0005496, мобільний телефон марки IPhone 12 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщено до спец пакету ICR0005492, макбук Pro, який поміщено до спец пакету № ЕХР0462026, флеш накопичувач Арасег, який поміщено до спец пакету № 00055560, банківська картка Приватбанк № НОМЕР_3 , банківська картка Приватбанк № НОМЕР_4 , банківська картка Альфа Банк № НОМЕР_5 , банківська картка Сбербанк № НОМЕР_6 , які поміщено до спец пакету № 0055558, SIМ-карти з абонентськими номерами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , скан код НОМЕР_12, скан код НОМЕР_13, які поміщено до спец пакету № 0055559.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.10.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Мотивуючи апеляційні вимоги представник зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.10.2023 року є необґрунтованою та такою яка не відповідає вимогам, кримінального процесуального закону, а відтак підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Однак власником майна та членами його родини жодним чином не обмежувався доступ до зазначених мобільних телефонів, протокол не містить посилань на обставини перешкоджання дослідженню слідчим інформації на них та не містить вказаний протокол і посилань на необхідність проведення експертних досліджень.

Вказує, що при проведенні обшуку перебував залучений слідчим спеціаліст, якого власник вилучених електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку не обмежував у доступі мав можливість їх скопіювати, однак такого наміру не виявив, а слідчий при тимчасовому вилученні майна не вказував яке значення має (може мати) для забезпечення інтересів досудового розслідування тимчасове вилучення вказаного майна.

Автор апеляційної скарги звертає увагу суду, що оскаржувану ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2023 року він отримав лише 23.10.2023 року.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, однак надіслав клопотання, в якому просив проводити розгляд апеляційної скарги без його участі. З метою недопущення затягування судового розгляду, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримали апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що представником власника майна ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.10.2023 року, виходячи з положень абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що Шевченківським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002043 від 26.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що до Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві з ДКІБ СБ України, надійшли матеріали відносно групи осіб, яка на території м. Києва, зокрема в Шевченківському районі, займається заволодінням грошових коштів громадян, шахрайським шляхом, з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме шляхом розміщення оголошень на телеграм-каналі " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", під приводом продажу віртуальних банківських карток та особистих кабінетів банківських установ, з метою подальшого обходу діючих заборон на окремі види платежів громадян, отримуючи за це платежі на криптовалютні рахунки, криптовалютної біржі "Віnаnсе".

11.10.2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки LG, який поміщено до спец пакету № PSP1323085;

- мобільний телефон марки Huawei із зарядним пристроєм, який поміщено до спец пакету № ICR0005496;

- мобільний телефон марки IPhone 12 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщено до спец пакету ICR0005492;

- мак бук Pro, який поміщено до спец пакету № ЕХР0462026;

- флеш накопичувач Арасег, який поміщено до спец пакету № 00055560;?

- банківська картка Приватбанк № НОМЕР_3 , банківська картка Приватбанк № НОМЕР_4 , банківська картка Альфа Банк № НОМЕР_5 , банківська картка Сбербанк № НОМЕР_6 , які поміщено до спец пакету № 0055558;

- SІМ-карти з абонентськими номерами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ,

НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , скан код НОМЕР_12, скан код НОМЕР_13, які поміщено до спец пакету № 0055559.

Враховуючи вищевикладене у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що зазначене майно підпадає під ознаки речового доказу, оскільки воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим в порядку ст. 98 КПК України вище перелічене майно слідчим 11.10.2023 року визнано речовими доказами уданому кримінальному провадженні.

12.10.2023 року (клопотання датоване 11.10.2023 року) прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002043 від 26.05.2023 року, вилучене 11 жовтня 2023 року, під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки LG, який поміщено до спец пакету № PSP1323085, мобільний телефон марки Huawei із зарядним пристроєм, який поміщено до спец пакету № ICR0005496, мобільний телефон марки IPhone 12 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщено до спец пакету ICR0005492, макбук Pro, який поміщено до спец пакету № ЕХР0462026, флеш накопичувач Арасег, який поміщено до спец пакету № 00055560, банківська картка Приватбанк № НОМЕР_3 , банківська картка Приватбанк № НОМЕР_4 , банківська картка Альфа Банк № НОМЕР_5 , банківська картка Сбербанк № НОМЕР_6 , які поміщено до спец пакету № 0055558, SIМ-карти з абонентськими номерами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , скан код НОМЕР_12, скан код НОМЕР_13, які поміщено до спец пакету № 0055559.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.10.2023 року зазначене клопотання прокурора задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказані речі, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам представника.

Вищевказане майно в рамках досудового розслідування може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження та попередньою кваліфікацією вчиненого кримінально-протиправного діяння.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання представника на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки слідчим надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно на яке накладено арешт відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Слід зазначити, що у даному провадженні арешт майна накладено з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, що по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, не є переконливими.

Колегія суддів, всупереч доводам представника, зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.09.2023 року був наданий дозвіл на вилучення комп`ютерної техніки та інших електронних приладів. Водночас, постановою старшого слідчого ОСОБА_9 про призначення комп`ютерної експертизи були залучені експерти для дослідження вилучених електронних приладів. (с. 72-74, с. 89-91)

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представника, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002043 від 26.05.2023 року та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 11 жовтня 2023 року, під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки LG, який поміщено до спец пакету № PSP1323085, мобільний телефон марки Huawei із зарядним пристроєм, який поміщено до спец пакету № ICR0005496, мобільний телефон марки IPhone 12 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщено до спец пакету ICR0005492, макбук Pro, який поміщено до спец пакету № ЕХР0462026, флеш накопичувач Арасег, який поміщено до спец пакету № 00055560, банківська картка Приватбанк № НОМЕР_3 , банківська картка Приватбанк № НОМЕР_4 , банківська картка Альфа Банк № НОМЕР_5 , банківська картка Сбербанк № НОМЕР_6 , які поміщено до спец пакету № 0055558, SIМ-карти з абонентськими номерами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , скан код НОМЕР_12, скан код НОМЕР_13, які поміщено до спец пакету № 0055559, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4