Справа 522/6203/23
Провадження 1-кп/522/1811/23
УХВАЛА

16 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законних представників потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за ЄРДР № 0000987 від 09.09.2022 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно проживає разом з її неповнолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 згідно з медичним висновком №94 від 30.06.2020, виданого КНП «Міський психіатричний диспансер» є дитиною-інвалідом захворювання (патологічний стан): легка розумова відсталість з аутичними рисами. Системний недорозвиток мови ІІ рівня. Дизартрія. Однак, достовірно знаючи про зазначені психічні розлади у здоров`ї дитини-інваліда ОСОБА_5 , його матір ОСОБА_9 в порушення вимог ст. 150 Сімейного кодексу України та ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її стан здоров`я, створювати належні побутові умови, протягом тривалого часу, починаючи приблизно з січня 2020 року, більш точно дата слідством не встановлена, злісно ухилялись від виконання встановлених законом обов`язків по утриманню і догляду за своєю дитиною-інвалідом.

Так, ОСОБА_9 , перебуваючи з зазначеного часу за місцем проживання в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , нехтуючи своїм батьківським обов`язком, маючи достатню матеріальну можливість для забезпечення дитині повноцінного харчування, діючи з хибних та уявних мотивів на релігійному підґрунті, навмисно обмежили раціон харчування їх неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_5 , виключивши з зазначеного часу вживання м`ясних, молочних та рибних продуктів та заборонивши їх до вживання.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_9 через злісне невиконання своїх батьківських обов`язків по догляду за неналежного піклування про її стан здоров`я, протягом січня 2020 - липня 2021 року, у її сина дитини -інваліда ОСОБА_5 виникли розлади здоров`я та небезпека для життя внаслідок відсутності достатнього харчування, а саме через кількісну недостатність харчування через неотримання протягом півтора років необхідного об`єму харчових продуктів, а також через якісну недостатність продуктів харчування, оскільки з раціону дитини були вилучені життєво- необхідні для людини, тим паче дитини у підлітковому віці продукти - м`ясні, молочні, рибні.

Як наслідок недостатньої кількості та якості харчування наступили тяжкі наслідки для дитини-інваліда ОСОБА_5 оскільки протягом зазначеного проміжку часу він втратив більше половини маси тіла та був доведений до вкрай тяжкого стану здоров`я, а також зазначений тяжкий розлад здоров`я, внаслідок відсутності достатнього харчування, значно вплинув і на психічний стан неповнолітнього ОСОБА_5 , посилив психічні порушення, які і без того були у дитини до початку харчування лише їжею рослинного походження.

Через настання зазначених тяжких наслідків для здоров`я через його тяжкий розлад і значне погіршення самопочуття, ОСОБА_5 19.07. 2021 був госпіталізований до КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Одеської міської ради, з клінічним діагнозом: втрата більше половини маси тіла, синдром дегідратації, анорексія 3 ступеня, гіпотрофія 3 ступеня, білково-енергетична недостатність 3 ступеня де перебував на стаціонарному лікуванні «психогенна анорексія, до 02.08.2021 та виписаний з заключним діагнозом кахексія, затримка психічного розвитку помірного ступеню» для проходження подальшого стаціонарного лікування в КПД «Одеської дитячої клінічної лікарні» № 3 OMP.

Подальше стаціонарне лікування ОСОБА_5 проходив в КНП «Дитяча міська клінічна лікарня» № 3 OMP, в період часу з 02.08.2021, по 20.08.2021, та випасаний із заключним клінічним діагонозом: «хронічна недостатність харчування важкого ступеню внаслідок тривалого недостатнього споживання нутрієнтів на фоні поведінково-соціальних чинників, метаболічна енцефалопатія неуточнена, явища церебральної атрофії з атрофією гіпокампов, церебральна кахексія, дистрофія, дисфагія, порушення комунікації, аутистимуляція, афазія розвитку, контракстури суглобів.

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у зв`язку із вчиненням діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, у стані неосудності.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених у ньому.

Законні представники потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також підтримали клопотання.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вважала що у діянні ОСОБА_5 відсутні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 166 КК України, посилаючись на те, що в період з 29.12.2020 до 28.01.2021 та з 21.07.2021 до 22.11.2021 остання проходила лікування КНП «Одеський обласний центр психічного здоров`я», на підтвердження чого надала довідку із зазначеної установи № 3667 від 17.08.2023. Крім того захисник вважала, що до ОСОБА_5 не можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, у зв`язку з наявністю алергічної реакції на деякі медичні препарати, на підтвердження чого надала консультативний висновок спеціаліста КУ «Міська лікарня №5» від 18.08.2023.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними дослідженими в ході розгляду справи доказами, а саме:

-показами допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , згідно з якими, вона працює викладачем у Одеській спеціалізованій школі № 75 І-ІІ ступенів Одеської міської ради, у якій тривалий час навчається ОСОБА_5 . У зв`язку із особливостями психічного розвитку навчання ОСОБА_5 здійснюється за індивідуально розробленою програмою та вона є безпосереднім викладачем у останнього. Родина ОСОБА_5 під час навчання в цілому належним чином виконувала свою частину обов`язків, проте коли вона побачила дитину після тривалого перебування на дистанційному навчанні, в тому числі у зв`язку із карантинними заходами, ув`язку із поширенням COVID-19, то побачила, що ОСОБА_5 сильно схуд. Вона доповіла про стан дитини директору навчального закладу, після чого заклад звернувся з повідомленням до служби у справах дітей;

-копією висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.07.2021, згідно з яким вирішено доцільним відібрати неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_9 та батька ОСОБА_8 , без позбавлення батьківських прав;

-висновком комісійної судово медичної експертизи КУ «Одеське обласне бюро СМЕ» №269 від 20.04.2022 стосовно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі Висновок), згідно з дослідною частиною якого останній 19.07.2021 ОСОБА_5 був екстрено госпіталізований до КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Одеської обласної ради. З копії медичного висновку №94 від 30.06.2020 КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом захворювання (патологічний стан): легка розумова відсталість з аутичними рисами. Системний недорозвиток мови ІІ рівня. Дизартрія. Згідно з підсумками Висновку у ОСОБА_5 виникли розлади здоров`я та небезпека для життя внаслідок відсутності достатнього харчування. У дитини мала місце кількісна недостатність харчування, тобто дитина не отримувала в останні півтора роки необхідний об`єм харчових продуктів. Також мала місце якісна недостатність продуктів харчування. З раціону дитини були вилучені життєво необхідні для людини, тим паче дитини у підлітковому віці, продукти - м`ясні, молочні, рибні. Внаслідок такого харчування дитина втратила більше половини маси тіла за півтора роки та була доведена до вкрай тяжкого стану, в якому була доставлена до реанімаційного відділення КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» з синдромом дегідратації, анорексія 3 ступеня, гіпотрофія 3 ступеня, білково-енергетична недостатність 3 ступеня. Тяжкий розлад здоров`я наслідок відсутності достатнього харчування значно вплинув значно вплинув і на психічний стан неповнолітнього ОСОБА_5 , посилив психічні порушення, які і без того були у дитини до початку харчування лише їжею рослинного походження. Порушення стану здоров`я неповнолітнього ОСОБА_5 , знаходиться у прямому причинному зв`язку з діями його батька ОСОБА_8 і родини в цілому.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта Одеської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України» №76 від 23.03.2023, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вперіод часу який відноситься до вчинення інкримінованого їй діяння страждала на хронічний психічний розлад у вигляді «Параноїдальна шизофренія, епізодичний тип перебігу з наростаючим змішаним дефектом» у зв`язку з чим не була здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_9 страждає на хронічний психічний розлад у вигляді «Параноїдальна шизофренія, епізодичний тип перебігу з наростаючим змішаним дефектом». Не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_12 не може постати перед слідством та судом. За своїм психічним станом ОСОБА_9 потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (відповідно до ст. 94 КК України).

Що стосується доводів захисника щодо відсутні у діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, з посиланням та те, що в період з 29.12.2020 до 28.01.2021 та з 21.07.2021 до 22.11.2021 остання проходила лікування КНП «Одеський обласний центр психічного здоров`я», суд вважає їх неспроможними оскільки протиправне діяння відносно потерпілого ОСОБА_5 мало місце у період з січня 2020 року по 19 липня 2021 року, дати госпіталізації останнього до КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня». Таким чином протиправне діяння по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_5 тривало понад 17 місяців, з яких ОСОБА_5 перебувала на лікування лише упродовж 1 місяця, а отже вона несе відповідальність за вказане діяння.

Стосовно доводів захисника щодо не можливості застосовані до ОСОБА_9 примусових заходи медичного характеру з посиланням на наявність у неї алергічної реакції на деякі види медичних препаратів, то суд не приймає ці доводи до уваги, оскільки вказана обставина не впливає на питання застосування примусових заходів медичного характеру, а має значення та має враховуватися працівниками закладу охорони здоров`я вже при виконанні рішення про застосування примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, а саме: злісне невиконання батьками, встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, у стані неосудності, у повній мірі об`єктивно підтверджується дослідженими в ході розгляду справи доказами, які узгоджуються між собою.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Статтею 93 КК України встановлено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Згідно з ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_9 вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, вона не підлягає кримінальній відповідальності і до неї слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Клопотань про застосування до ОСОБА_9 запобіжних заходів до набрання рішенням суду законної сили - не надходило та підстав для цього суд - не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні - не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись 19, 92, 93, 94 КК України, ст. ст. 100, 110,174, 370, 374, 376, 392, 395, 503-516, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за ЄРДР № 0000987 від 09.09.2022 відносно ОСОБА_9 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1