ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суд м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року, якою щодо підозрюваного за ч. 1 ст. 121 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді у виді тримання під вартою строком до 30 листопада 2023 року,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суд м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 та застосовано щодо підозрюваного за ч. 1 ст. 121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань №4" строком до 30 листопада 2023 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 жовтня 2023 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , перебував за адресою: АДРЕСА_1, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Далі, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, приблизно о 21:30, тримаючи ніж у руці, будучи на відстані витягнутої руки від потерпілого, наніс йому два удари ножем в область грудної клітини ззаду, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини ззаду, з обох боків в області лопаток, внаслідок чого виник двобічний пневмоторакс.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що підозра висунута ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України є обгрунтованою, що підтверджується доказами дослідженими під час судового засідання. Крім того, у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, та може незаконно вплинути на потерпілого або свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення відповідальності в інкримінованому злочині, враховуючи, що вказані особи на даний час в судовому засіданні не допитувались, а підозрюваному ОСОБА_8 відомі їх анкетні дані та місце проживання з протоколів допиту вказаних осіб. В той же час слідчий суддя вважає недоведеним під час розгляду клопотання наявність ризику, визначеного пунктом 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з підстав його необґрунтованості та відсутності будь-яких достатніх доказів на підтвердження його існування.

Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, ступінь обґрунтованості такої підозри, його роль у цьому правопорушенні, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані про особу підозрюваного, його майновий стан та стан здоров`я, а також те, що останній раніше не судимий.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суд м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби з 21 години вечора до 7 години ранку за адресою: АДРЕСА_2 із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України або застосувати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді застави, врахувавши матеріальний стан ОСОБА_8 ..

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що підозра ґрунтується виключно на припущення, не має доказів, які підтверджували б обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри. Так, а межах досудового розслідування не допитано свідків кримінального правопорушення, не вилучені відеозаписи з відеокамер, не перевірені показання його підзахисного для встановлення всіх істотних обставин даного кримінального правопорушення, не виконані першочергові слідчі дії.

Крім того, захисник зазначає, що слідчий та прокурор ініціювали застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України. Вказує, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.184 КПК України, а прокурором не було доведено та не підтверджено жодними матеріалами ані наявності ризиків, ані можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Вказує на недослідження слідчим суддею можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки суддя не обґрунтував в оскаржуваному рішенні з яких підстав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту неможливо застосувати щодо його підзахисного.

Також, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 є єдиним сином у родині та самостійно доглядає своїх літніх батьків, які постійно хворіють та потребують догляду. ОСОБА_8 займається підробітками, тобто працює, але неофіційно. Крім того, ОСОБА_8 має постійне місце проживання та за місцем тимчасового проживання характеризується позитивно. До кримінальної відповідальності останній притягується вперше.

Крім того, захисник вказує, що слідчим суддею не було розглянуто питання про розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Вказує, що його підзахисний кається у скоєному та висловлює щирий жаль з приводу вчиненого, активно співпрацює зі слідством, сприяю розкриттю кримінального провадження. Зазначає, що ОСОБА_8 діяв в умовах необхідної оборони, мети на нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження у нього не було. Окрім цього, його підзахисний немає намірів переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає не обґрунтованими з огляду на таке.

Апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України є обґрунтованими і підтверджуються доказами долученими до клопотання слідчого.

Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Стандарт «обґрунтованої підозри» є вищим ніж стандарт «достатніх підстав (доказів)», оскільки пов`язаний з обмеженням прав, свобод та інтересів людини, в даному випадку право на свободу.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавленням волі строком від п`яти до восьми років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає матеріально-правові підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02 жовтня 2023 року; протоколом огляду місця події від 02 жовтня 2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 02 жовтня 2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02 жовтня 2023 року; протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 01 жовтня 2023 року, 02 жовтня 2023 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02 жовтня 2023 року; консультативним висновком спеціаліста № 1166 від 02 жовтня 2023 року; довідкою № 7398 від 01 жовтня 2023 року.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 , перебуваючи не під домашнім арештом та усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_8 статті - позбавлення волі стоком від п`яти до восьми років.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Враховуючи, що відомості про свідків у кримінальному провадженні є відомими ОСОБА_8 то такий ризик, як вплив на свідків є реальним і доведеним прокурором.

Посилання захисника, що слідчим суддею не враховані відомості про особу ОСОБА_8 спростовуються змістом оскарженого судового рішення.

Як видно з оскарженої ухвали слідчий суддя належним чином врахував відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий. Поряд із цим слідчий суддя правильно врахував, що прокурором доведена і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачене максимальне покарання у виді восьми років позбавлення волі, що підтверджується копією пред`явленої йому підозри, тому перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від органів досудового слідства, тому з урахуванням встановлених вище ризиків, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальним законом обов`язків.

Отже, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що тримання ОСОБА_8 під домашнім арештом є невиправданим, задовольнив клопотання, застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідає вимогам процесуального закону та узгоджується з фактичними обставинами даного кримінального провадження і висновки слідчого судді, що запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК, можливо шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого обґрунтовано не визначив йому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ст. 178 КПК, апеляційний суд, перевіривши обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри за ч. 3 ст. 240 КК України, враховує міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, відомості про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, доходить висновку, що для нівелювання встановлених ризиків, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що стосовно ОСОБА_8 необхідним і достатнім буде застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки такий запобіжний захід пов`язаний із обмеженням особистої свободи і дозволить контролювати поведінку підозрюваного, тим самим в повній мірі зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та забезпечити ефективність досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суд м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного за ч. 1 ст. 121 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4