Справа № 199/924/24
У Х В А Л А

іменем України

02 лютого 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на особисту медичну книжку 2 серія ААВ № 888014, видану на ім`я « ОСОБА_4 ».

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні сектору дізнання відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000065, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що 01.02.2024 до ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від дільничного офіцера поліції, про те, що 01.02.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , продавець магазину гр. ОСОБА_4 , надала працівнику поліції медичну книжку з ознаками підробки (ЖЕО № 2672 від 01.02.2024). У зв`язку з чим, працівниками поліції викликано слідчо-оперативну групу ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Далі, 01 лютого 2024 року, в період часу з 13 години 31 хвилин до 13 години 58 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Артеківська, буд. 19, магазин «Пивна колекція» в ході огляду в присутності двох понятих дізнавачем СД ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_3 , вилучено особисту медичну книжку 2 серія ААВ № 888014, яку добровільно надала гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку після проведеного огляду поміщено та опечатано до спеціального пакету серії PSP1347999. 01 лютого 2024 року на підставі ст. 98 КПК України винесено постанову про визнання та приєднання речового доказу до матеріалів кримінального провадження, а саме документу - особистої медичної книжки 2 серія ААВ № 888014, яка видана на ім`я « ОСОБА_4 », яку в подальшому вирішено зберігати при матеріалах кримінального провадження. 01 лютого 2024 на підставі ст. 93 КПК України направлено запит до КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 8» Дніпровської міської ради, з метою отримання інформації, чи отримувала ОСОБА_4 , особисту медичну книжку 2 серія ААВ № 888014. Крім того, в ході досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що особиста медична книжка 2 серія ААВ № 888014 може бути використана як доказ вчинення кримінального правопорушення та є предметом даного кримінального проступку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК докази повинні бути отримані у передбаченому КПК порядку. Це означає, що доказами можуть бути лише ті фактичні дані, які отримані в результаті проведення слідчих (розшукових), негласних (розшукових) дій, які передбачені Кодексом, і в тому порядку, як це передбачено відповідною процесуальною дією. Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором повинні бути оглянуті, сфотографовані та докладно описані в протоколі огляду. Так, відповідно до ст. 98 КПК речові докази - це матеріалі об`єкти, які:

- були знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

- зберегли на собі його сліди;

- містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,

- предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій;

- гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України - документ, який наданий добровільно, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження якій наданий документ зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Згідно з ч. 3 ст. 100 КПК України - документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії. Зберігання речових доказів здійснюється в порядку, визначеному ст. 100 КПК України та постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», якою затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, зниження, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження. Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути речі, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення. Оскільки, існують ризики знищення або пошкодження вищевказаного майна, у зв`язку із чим, згідно п. 4 ч. 5, ст. 173 КПК України, виникла необхідність застосування обмеження розпорядження та користування майном, яке зазначено у клопотанні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до положень ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. У зв`язку з вище викладеним, з метою запобігання подальшого знищення або пошкодження вище зазначеного документа, виникла необхідність у зверненні до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна, з метою належного забезпечення кримінального провадження.

В судове засідання були викликані дізнавач та володілець майна, щодо якого вирішується питання про накладення арешту. Дізнавач ОСОБА_3 до суду не прибула, надала письмову заяву в якій просила клопотання розглядати за її відсутності. ОСОБА_4 про причини неявки суд не повідомила, її неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання, свідчий суддя виходить з наступного.

У відповідності до рапорту інспектора-чергового ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області дільничний виявив у магазині особисту медичну книжку у продавця ОСОБА_4 з ознаками підробки. 01 лютого 2024 року дізнавачем СД ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження № 0000065 від 01 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Згідно протоколу огляду документа від 01 лютого 2024 року дізнавачем СД ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 оглянуто та вилучено добровільно видану ОСОБА_4 особисту медичну книжку 2 серія НОМЕР_1 , видану на ім`я « ОСОБА_4 ».

Наведені обставини доводять наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Тимчасово вилучена особиста медична книжка 2 серія ААВ № 888014, видана на ім`я « ОСОБА_4 », відповідною постановою слідчого від 01 лютого 2024 року визнана речовим доказом.

Постанова винесена слідчим обґрунтовано, за наявності підстав, визначених ст. 98 КПК України.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна єп. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним з завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є володільцем зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника та володільця зазначеного майна.

На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, постановив

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

Накласти арешт на особисту медичну книжку 2 серія ААВ № 888014, видану на ім`я « ОСОБА_4 », з забороною будь-яким особам відчужувати вказане майно, користуватися та розпоряджатися ним.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, а також присутнім під час оголошення ухвали.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя:

02.02.2024