Справа № 487/18/24
Провадження № 1-кс/487/377/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001803 від 27.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 155 КК України про арешт тимчасово вилученого майна

встановив:

02.01.2024 прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0001803 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт натимчасово вилучене майно 29.12.2023 у ході огляду речей та документів, а саме на: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» imei: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який належить та яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визначити місцем зберігання речових доказів матеріали досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що вилучене майно є речовим доказом, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 170 КПК України на вилучене майно необхідно накласти арешт.

Прокурор до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, клопотання підтримала, просила про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Першим слідчим відділом ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001803 від 27.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 155 КК України.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_6 НГУ ОСОБА_6 , 1984 р.н., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на протязі 2021-2023рр. вчиняє дії сексуального характеру з особовою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а саме з неповнолітньою ОСОБА_5 , 2008 р.н., пов`язаного з вагінальним проникненням у тіло особи, з використанням геніталій.

29.12.2023 свідок ОСОБА_4 добровільно надала мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 , який належить їй та яким користується ОСОБА_5 , а також мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» imei: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який належить чоловіку ОСОБА_6 .

Того ж дня 29.12.2023 за участю ОСОБА_4 проведено огляд речей та документів, а саме зазначених мобільних телефонів та під час огляду вилучено мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» imei: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

29.12.2023 вилучені мобільні телефони постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001803.

У зв`язку з чим та враховуючи, що вилучене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на вказане майно.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурором доведено, що майно, вилучене під час проведення 29.12.2023 огляду речей та документів,зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий судя

постановив:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001803 від 27.12.2023 на майно, вилучене 29.12.2023 у ході огляду речей та документів, а саме на: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» imei: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який належить та яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1