Провадження 11-кп/824/3630/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

обвинуваченої в режимі ВКЗ з Київським СІЗО - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 рокуОСОБА_10 , обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 липня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики та обставини, передбачені ст.ст. 177 - 178 КПК України, що існували на момент обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу, не зменшились і не припинили свого існування. Окрім цього, судом врахована тяжкість кримінального правопорушення, поставленого у вину ОСОБА_10 та фактичні обставини його вчинення. Вказані обставини, на думку суду, свідчили про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, запобіганню яким, здатний лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 указано на незаконність оскаржуваної ухвали. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що стороною обвинувачення не доведено жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки подане клопотання не містить посилання на об`єктивні докази, що підтверджували б наявність вказаних ризиків. Зауважив, що судом не було взято до уваги ту обставину, що обвинувачена має стійкі соціальні зв`язки, а саме на її утриманні перебуває матір похилого віку, яка потребує постійного нагляду. Також безпідставним, на думку захисту, було незастосування до обвинуваченої застави, оскільки застереження визначені у ч. 4 ст. 183 КПК України з огляду на вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення до неї не застосуються. Просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченій ОСОБА_10 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника та обвинуваченої, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з апеляційної скарги захисника обвинуваченої, ним порушене питання про скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року.

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції була постановлена 16 травня 2023 року, строк тримання обвинуваченої ОСОБА_10 під вартою був визначений до 14 липня 2023 року включно. На даний час обвинувачена утримується під вартою на підставі інших ухвал Печерського районного суду м. Києва. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвалаПечерського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

При цьому необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у однин із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія суддів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року, якою обвинуваченій ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 липня 2023 року включно, без визначення розміру застави, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 рокупро продовження обвинуваченій ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4