Справа № 221/742/22
Провадження № 1-кп/204/1201/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07серпня 2023 року Красногвардійський районни й суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження № 0000003, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань05.01.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорськ Донецької області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, на час вчинення кримінального правопорушення військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , у званні старший сержант, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший сержант ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді командира танку 2 танкового взводу танкової роти вказаної військової частини, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 12, 16, 40, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 07 грудня 2021 року, тобто в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин та відповідних дозволів командирів та начальників самовільно залишив місце несення служби - тимчасове розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та продовжив ухилятися від військової служби до 27 грудня 2022 року, до моменту самостійного прибуття до місця несення служби - тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , тобто фактичного припинення вчинення останнім триваючого кримінального правопорушення, весь цей період часу військовослужбовець військової служби за контрактом старший сержант ОСОБА_4 був відсутній на військовій службі та проводив час на власний розсуд не пов`язаний із проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, у скоєному щиро покаявся та показав про вчинення ним злочину за обставин, встановлених судом.

За згодою учасників судового провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Учасникамсправироз`яснено, що вони в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати в апеляційному порядку обставини, які ні ким не оспорювались під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Таким чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, що виразилася у самовільному залишенні місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання,суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

При обранні покарання ОСОБА_7 суд ураховує: суспільну небезпечність та ступень тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, утриманців не має, його відношення до скоєного, а також ту обставину, що обвинувачений раніше не судимий.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання із застосування положень ст.75 КК України, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності покарання, наявності пом`якшуючих обставин, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 за ч.4 ст.407 КК України покарання у вигляді позбавлення волі. А оскільки суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, то вважає можливим застосувати до нього положення ст.ст.75,76 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього певні обв`язки.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний західне обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1