Справа № 308/9869/22
У Х В А Л А

01 травня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 358 КК України в зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 27.03.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонерки, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст. 209 Кримінального кодексу України,-

УСТАНОВИВ:

29.07.2022 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000039 від 27.03.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст. 209 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою незаконного збагачення, достовірно знаючи про те, що жодних підстав для придбання права власності на земельну ділянку у неї немає та рішення Буштинською селищною радою щодо надання їй у власність земельної ділянки в смт. Буштино, урочище «Руськополівське», Тячівського району Закарпатської області, не приймалось, усвідомлюючи свої злочинні дії, будучи обізнаною про підробку офіційного документу - виписки з рішення Буштинської селищної ради від 28 серпня 2001 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадянам», згідно якої ОСОБА_4 нібито було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,82 га для ведення особистого підсобного господарства, 17 липня 2018 року, звернулася до ФОП ОСОБА_6 та замовила виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для чого надала вказаний завідомо підроблений, невстановленою на даний час особою, офіційний документ - виписку з рішення Буштинської селищної ради від 28 серпня 2001 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадянам».

За результатами виготовлення технічної документації, на підставі вищевказаної підробленої виписки з рішення Буштинської селищної ради від 28 серпня 2001 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадянам», державним кадастровим реєстратором відділу у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області ОСОБА_7 , 02 серпня 2018 року внесено дані про формування земельної ділянки на землях комунальної власності до Єдиної державної геоінформаційної системи - Державного земельного кадастру, присвоєно кадастровий номер, відкрито Поземельну книгу та зареєстровано земельну ділянку площею 0,81 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в смт. Буштино, урочище «Руськополівське», Тячівського району Закарпатської області з кадастровим номером :03:001:0052.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про те, що жодних підстав для придбання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0052 у неї немає, а також те, що рішення сесією Буштинської селищної ради про надання їй у власність вказаної земельної ділянки не приймалось, продовжуючи свої злочинні дії, 27 серпня 2018 року, будучи обізнаною про підробку офіційного документа - виписки з рішення Буштинської селищної ради від 28 серпня 2002 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадянам», згідно якої ОСОБА_4 нібито було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,82 га для ведення особистого підсобного господарства, подала державному реєстратору Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області ОСОБА_8 , вказаний завідомо підроблений, невстановленою на даний час особою, офіційний документ - виписку з рішення Буштинської селищної ради від 28 серпня 2002 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадянам», копію власного паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

На підставі підробленої виписки з рішення Буштинської селищної ради від 28 серпня 2002 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадянам», державний реєстратор ОСОБА_8 , 27 серпня 2018 року зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0052 площею 0,81 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в смт. Буштино, урочище «Руськополівське», Тячівського району Закарпатської області та видала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч.4 ст. 358 КК України, а саме: у використанні завідомо підробленого документа.

У судовому засіданні захисником обвинуваченої адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження у частині пред`явленого обвинувачення за ч.4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Обґрунтовуючи клопотання, захисник зазначив, що події вчинення кримінального правопорушення мали місце 17.07.2018 року, а тому 17.07.2021 минуло три роки, тобто строки давності закінчилися.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника щодо звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 з вказаних захисником підстав.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала клопотання захисника, просила його задовольнити.

Вислухавши заявлене захисником клопотання, думку обвинуваченої та прокурора, дослідивши клопотання та відповідні йому матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність, особа звільняється від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, суд, при розгляді клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 358 КК України, не повинен установлювати винуватість обвинуваченого, як і не зобов`язаний отримати у судовому засіданні від обвинуваченого визнання своєї винуватості, окрім згоди на звільнення від кримінальної відповідальності.

До цих висновків суд доходить з конструкції ч. 1 ст. 49 КК України, згідно з якою передбачений ст. 49 КК України порядок звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності таких умов:

- закінчення зазначених у законі строків;

- не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості;

- не ухилення особи від слідства або суду;

- згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до положень п. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З висновку, зазначеного у пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини «Грабчук проти України» (Заява N 8599/02) від 21.09.2006, видно, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону.

Тим більш, саме статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 24.05.2018 (справа № 200/4664/14-к), яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Згідно з ч. 1-4 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

З поданого клопотання видно, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за учинення якого наразі передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Тож, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 358 КК України, яке за своїм змістом відповідно до статей 5, 12 КК України наразі є кримінальним проступком. З дня події кримінального правопорушення, яке, згідно з обвинувальним актом, мало місце в липні 2018 року, минуло три роки, а суду не надано відомостей про те, що ОСОБА_4 у вказаний період часу учинила новий злочин чи переховувався від слідства (дізнання) або суду, а отже суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому суд перевірив, що обвинувачена надала дозвіл щодо звільнення її від кримінальної відповідальності із зазначених підстав.

Керуючись статтями 7, 284, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України в зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні, внесеного 27.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039, у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.4 ст. 358 КК України, а кримінальне провадження в цій частині у відношенні ОСОБА_4 провадженням закрити відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України із підстав закінчення строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1