ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 ,потерпілого ОСОБА_4 ,обвинуваченого ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, неодружений,до затримання офіційно не працював, зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вчинення корисливих злочинів,востаннє вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.01.2019 р.за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців,звільнився 13.09.2019 р.за відбуттям строку покарання

у вчиненні кримінального кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

Встановив:

ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення,яке сформульовано в обвинувальному акті і підтримане прокурором під час судового розгляду,такого змісту.

20 липня 2022 року приблизно о 23 години 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №35 по вулиці Олексія Поради в місті Запоріжжя, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_7 , що виник під час словесної сварки на побутовому грунті, наніс удар правою рукою ОСОБА_7 в область голови,від якого останній впав на землю.

Продовжуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , не зупиняючись на досягнутому, почергово наніс чисельні удари в область голови і тулубу лежачого на землі ОСОБА_7 та, скориставшись тим, що потерпілий лежить на землі і не може чинити опір, продовжив наносити удари останньому руками і ногами, чим спричинив тілесні ушкодження, внаслідок яких ОСОБА_7 втратив свідомість і 21 липня 2022 був госпіталізований до КНП «МЛЕ ШМД» ЗМР, де помер під наглядом лікарів.

Згідно висновку експерта КУ «Запорізького обласного бюро» СМЕ №3901 від 22.07.2022 смерть ОСОБА_7 настала від закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки головного мозку, що призвело до набряку речовини мозку. Травма голови перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, утворилася незадовго до госпіталізації до КНП «МЛЕ ШМД» ЗМР, та має ознаки тяжкого тілесного шкодження, небезпечного для життя.

За версією слідства, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину винуватим себе фактично не визнав та пояснив, що за вказаних вище обставин він умисно тяжких тілесних ушкоджень потерпілому не завдавав та дій, зазначених в обвинувальному акті,внаслідок яких сталася смерть потерпілого,не вчиняв.

Висловлюючи позицію з приводу висунутого обвинувачення зазначив, що 20.07.2022 р.приблизно о 21.30 год.він із приятелем ОСОБА_8 прийшов до кіоска по вул.О.Поради,де зустрів випадкового знайомого ОСОБА_9 ,з яким була подруга на ім`я ОСОБА_10 .Всі разом вони випивали горілку,приблизно по 100 гр.кожен,під час розмови ОСОБА_11 образив обвинуваченого,за що останній дав йому ляпас.Незадовго до початку комендантської години всі вони пішли додому, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 попереду, обвинувачений та ОСОБА_11 трохи на відстані.Дорогою ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_12 у плече,обвинувачений у відповідь наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя,від якого ОСОБА_11 впав на грунт.Надалі ОСОБА_11 піднявся та сів навприсядки,обвинувачений сів поруч з ОСОБА_11 ,вони покурили,помирилися, після чого розійшлися, ОСОБА_13 попрямував додому до ОСОБА_8 ,де мав намір переночувати. На той момент,коли вони з ОСОБА_11 попрощалися,видимих ран у ОСОБА_11 не було,він не втрачав свідомості,самостійно пішов в бік свого будинку,що з ним сталося надалі, ОСОБА_14 невідомо.Переночувати у дім ОСОБА_15 впустила мати останнього,вона ж випрала футболку та штани обвинуваченого,бо вони намокли під дощем, а вранці він мав відвідати лікаря.Наступного дня до ОСОБА_14 додому прибули працівники поліції та розпитували про обставини бійки з ОСОБА_11 ,про що обвинувачений надав аналогічні пояснення.Умислу заподіяти ОСОБА_16 тілесні ушкодження обвинувачений не мав, визнав факт нанесення одного удару кулаком правої руки в обличчя потерпілого в область лівої щелепи,від якого не могло настати наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень та смерті потерпілого.Категорично заперечив заподіяння останньому будь-яких інших тілесних ушкоджень потерпілому та наголосив на тому,що конфлікт між ними був з дріб`язкового приводу,словесний,швидкоплинний,вони більше дуркували,ніж сварилися,доказів його винуватості стороною обвинувачення не надано.Просив виправдати його за недоведеністю винуватості у злочині,якого він не вчиняв.

Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності,допустимості,достовірності,а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку,суд дійшов висновку про те,що стороною обвинувачення не доведено,що кримінальне правопорушення ,яке інкриміновано ОСОБА_5 , вчинено обвинуваченим ,виходячи з такого.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження,серед яких є верховенство права,презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до вимог ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як випливає із ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні його громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і неупередженим судом.

Обов`язком суду є забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені конституційні гарантії поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст.9 Конституції України,ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.(далі - Конвенція).

Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

З наведеного витікає,що рішення суду буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Згідно з положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою,суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом»,який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду,виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини,зокрема,у п.54 рішення від 06.12.2007 р.у справі «Козинець проти України»,та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду ,висловлене у постанові від 04.07.2018 р.у справі № 688/788/15-к провадження № 51-597км17.

Судовий вирок, який проголошується ім`ям держави, має бути законним, обгрунтованим і справедливим.

У правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається звинувачувальний ухил, по суті якого кожен, хто з`явився перед судом, має бути визнаний винуватим.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійснені правосуддя» визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду має бути законним і обгрунтованим тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Згідно ст.373 КПК України,обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані,отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суддя і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин,що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання,речові докази,документи,висновки експертів.

Відповідно до положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відтак,предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа.Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу,сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона зобов`язана доводити перед судом.

Як правило, чим тяжчим є злочин, тим суворіше суд повинен дотримуватись стандарту доведеності вини під час ухвалення вироку.

Як налогошувала сторона захисту,під час змагального процесу сторона обвинувачення не надала жодного прямого доказу,який би за стандартом доказування викривав саме ОСОБА_5 як особу,що вчинила вказаний вище злочин.Також сторона обвинувачення не спростувала фактами ту версію подій,яку послідовно висловлював обвинувачений та не надала розумних пояснень тим фактичним обставинам,які суперечать версії обвинувачення та свідчать про можливість іншої версії інкримінованої обвинуваченому події.

Висновку про недоведеність, що кримінальне правопорушення за ч.2 ст.121 КК України вчинено обвинуваченим,суд дійшов,виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст. 2 КК України, єдиною підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Стаття 121 частина 2 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження,тобто умисне тілесне ушкодження,небезпечне для життя в момент заподіяння ,що спричинило смерть потерпілого.

Об`єктивна сторона тілесного ушкодження характеризується діянням або бездіяльністю у вигляді посягання на здоров`я іншої людини,наслідком у виді спричинення тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між діянням(бездіяльністю) та наслідком.

З суб`єктивної сторони тілесне ушкодження за ст.121 КК України є умисним злочином.

На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину,сторона обвинувачення посилалася на безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази,а саме протоколи слідчих та процесуальних дій,показання потерпілого ОСОБА_4 ,свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,висновки експертиз.

Так,за повідомленням КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР про смерть ОСОБА_7 ,яка сталася 21.07.2022 р.о 15.30 год.,внесено відомості до ЄО за № 13197 від 21.07.2022 р.(135-153 т.1)

Згідно протоколу огляду місця події від 21.07.2022 р. з додатком(фото таблицею),слідчим в період часу з 19.30 год.до 20.00 год.за участю понятих була оглянута ділянка місцевості ,розташована на зеленій зоні напроти правого кута будівлі дошкільного навчального закладу № 100 «Гармонія» ЗМР за адресою:м.Запоріжжя,вул.Харчова 15.Під час огляду на грунтовому покритті виявлено нашарування РБК ,поруч з ним виявлено марлю із нашаруванням РБК,які упаковано у паперові конверти та вилучено з місця події (а.с.88-96 т.1)

Згідно протоколу огляду місця події від 21.07.2022 р. з додатком(фото таблицею),слідчим в період часу з 20.10 год.до 20.30 год.за участю понятих була оглянута ділянка місцевості ,розташована на відстані 10 метрів від кута будинку за адресою: АДРЕСА_2 .Під час огляду на грунтовому покритті виявлено нашарування РБК розміром 10*15 см,поруч з ним виявлено мобільний телефон марки Alcatel,сумку з тканини чорного кольору,які упаковано у паперові конверти та вилучено з місця події (а.с.96-105 т.1)

Ухвалою слідчого судді від 08.08.2022 р.на мобільний телефон марки Alcatel,сумку з тканини чорного кольору,які вилучені з місця події під час його огляду,накладено арешт(а.с.108 т.1)

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 3901 від 22.07.2022 р.,смерть ОСОБА_7 сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 у стаціонарі КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР,причиною смерті є набряк головного мозку,крововиливи під оболонки головного мозку,закрита внутрішньочерепна травма(а.с.126 т.1)

Висновком експерта № 3901 від 13.09.2022 р.встановлено,що смерть ОСОБА_7 настала від закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки головного мозку, що призвело до набряку речовини мозку.

Травма голови перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, утворилися незадовго до госпіталізації до 5-ї міської лікарні 21.07.2022р., та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя.

Синці в щічно-виличній ділянці зліва з переходом на вушну раковину, в щічно-виличній ділянці зліва, в орбітальній області справа та зліва; садна в потиличній та скроневій області зліва; рани на верхній та нижній губі; крововиливи в м`яки тканини в лівій вилично-лобно-скроневій області; крововиливи під тверду мозкову оболонку правої півкулі головного мозку об`ємом 100мл., та (350мл. за даними історії хвороби), крововиливи під м`які мозкові оболонки в лобній долі справа-утворилися від дії (дій) тупого (тупих) предмету (предметів) з переважаючою травмуючею поверхнею, особливості яких не відтворились в характері ушкоджень, в вище вказані ділянки голови.

Синці та садна по задній поверхні лівого ліктьового суглобу; по задній поверхні правого ліктьового суглобу та у верхній третинні правого передпліччя, в області проекції крила здухвинної кістки справа, в області проекції правого кульшового суглобу, в області проекції великого крила здухвинної кістки зліва, в області проекції лівого кульшового суглоба, по передній поверхні лівого та правого колінного суглобу, по передній поверхні правої гомілки, в середній третині, по передній поверхні лівої гомілки, в середній третині, по задній поверхні тулуба в середній та нижній третині.Вище вказане ушкодження у прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, утворились незадовго до госпіталізації до 5-ї міської лікарні 21.07.2022р., від дії тупих предметів , особливості яких не відтворились в характері ушкоджень, в вище вказані ділянки, та мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_7 виявлен етиловий спирт в концентрації 2,5 проміле. Вище вказана концентрація алкоголю в крові при житті могла відповідати стану сильного алкогольного сп`яніння.

При судово-токсикологічному дослідженні частин внутрішніх органів, в шлунку та кишківнику з вмістом, в нирці не виявлено: похідних барбітурової кислоти, похідних фенотіазину, похідних 1,4-бензодіазепіну, похідних піразолону, ноксирону, імізину, морфіну, кодеїну, діоніну, героїну, гідрокодону, папаверину, промедолу, стрихніну, атропіну, гіосціаміну, скополаміну, кокаїну, пахікарпину, анабазину, нікотину, кофеїну, парацетамолу, ефедрину, ефедрону, димедролу, похідних саліцилової та бензойної кислот.

За даними історії хвороби смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15:00, що не суперечить даним,отриманим при проведені експертизи.

При судово-імунологічному дослідженні рідкої крові від трупу ОСОБА_7 встановлено, що вона відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0(а.с.127-134 т.1).

Згідно протоколу затримання особи ,підозрюваної у вчиненні злочину від 22.07.2022 р., ОСОБА_5 був затриманий 22.07.2022 р.о 17.00 год.слідчим за підозрою у спричиненні ОСОБА_7 тілесних ушкоджень,від яких останній помер(а.с. 154-157 т.1)

Постановою слідчого від 22.07.2022 р.визнано речовими доказами по кримінальному провадженню вилучені під час затриманн та особистого обшуку ОСОБА_5 темну футболку з білим візерунком на передній частині та коротким рукавом,штани темного кольору,кросівки темно-помаранчового кольору,мобільний телефон Ксіомі Редмі 9 в корпусі блакитного кольору з чохлом чорного кольру,які передано на зберігання до камери схову речових доказів по квитанції № 2121(а.с.160-161 т.1)

Ухвалою слідчого судді від 08.08.2022 р.на вказані речі та предмети накладено арешт(а.с.158-159 т.1)

Висновком експерта № 2501п від 12.09.2022 р.встановлено,що при дослідженні вилучених з місця події змивах нашарування РБК з поверхні грунтового покриття та марлі зі слідами просякнення РБК знайдена кров людини,походження якої не виключається ,в тому числі,від трупа ОСОБА_7 та(або)від підозрюваного ОСОБА_5 за наявності у нього на час події тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею(а.с.184-186 т.1)

Висновком експерта № 2500 від 12.09.2022 р.встановлено,що при дослідженні вилученого з місця події грунту зі слідами РБК знайдена кров людини,походження якої не виключається ,в тому числі,від трупа ОСОБА_7 та(або)від підозрюваного ОСОБА_5 за наявності у нього на час події тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею(а.с.187-190 т.1)

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав,що він мешкає по АДРЕСА_3 ,за цією ж адресою мешкав до часу смерті його син ОСОБА_22 .20.07.2022 р.приблизно о 20.30 год. ОСОБА_11 пішов з дому,куди саме,не повідомив. ОСОБА_11 вживав алкоголь,але не до ступеня сильного сп`яніння,поводився не агресивно,в бійках брав участь лише кілька разів за життя.В той день ОСОБА_11 додому не повернувся,наступного ранку його знайшли мертвим поблизу 8-ї поліклініки,про що потерпілому повідомили працівники поліції,обставини його смерті потерпілому невідомі.Обвинуваченого ОСОБА_12 потерпілий ніколи не бачив та ОСОБА_11 про такого знайомого не згадував.

Свідок ОСОБА_17 ,який на момент події злочину працював сторожем у дошкільному закладі № 100 по вул.Виробничій 15 в м.Запоріжжі,в суді показав,що точну дату подій не пригадує,можливо,вони відбувались у 2022 р.восени,він знаходився на нічному чергуванні.Через сильну зливу ,яка почалася до 23.00 год.,на вулицю не виходив,приблизно у цей же час почув на вулиці шум,вигуки,визернув у вікно,але через темряву нічого не побачив.Вранці наступного дня жінка,що вигулювала собаку,покликала його за територію дітсадка,де біля огорожі у кущах у неприродній позі лежав молодий чоловік,ще живий,але у страшному стані,набряклий,схожий на п`яницю.Свідок викликав «швидку» та поліцію,постраждалого на ношах віднесли з місця події.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 ,який працює старшим фельдшером ШМД,показав,що влітку 2022 р.,точну дату подій не пригадує за давністю,він знаходився на добовому чергуванні,вранці був отриманий виклик про допомогу побитому чоловікові .Прибувши на вул.Харчову,на зеленій зоні поряд із будівлею біля проїзної частини виявили постраждалого чоловіка віком приблизно 30 років,який був одягнений у футболку та шорти,на больові подразники не реагував,на питання не відповідав,знаходився без свідомості.Під час огляду чоловіка були виявлені садна голови та тіла,кровотеча з саден голови,постраждалому надали невідкладну допомогу та доставили у 5-ту міську лікарню.

Свідок ОСОБА_18 в суді показала,що з ОСОБА_7 випадково познайомилась у 2022 р.за три дні до його смерті,в той день ОСОБА_11 зайшов до неї додому та запросив прогулятися випити до кіоска,що розташований біля 8-ї поліклініки.В кіоску ОСОБА_11 купував алкоголь,випив 100-200 гр.горілки,незадовго до закриття до кіоску підійшли обвинувачений ОСОБА_13 та його приятель ОСОБА_8 ,з якими до цих подій свідок не була знайома.Вони теж купували горілку,вона і ОСОБА_11 випили з ними,після чого від кіоску всі пішли в напрямку 8-ї поліклініки,свідок попереду та попрямувала додому,за нею пішов ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 відстали. На відстані вона чула,що ОСОБА_13 просив у ОСОБА_11 кепку та намагався забрати,через це вони штовхалися,свідок чула звуки,ніби вони «зчепилися»,але цей конфлікт не вдавався їй загрозливим.Наступного разу вона бачила ОСОБА_12 в поліції,що сталося між ним та ОСОБА_11 ,коли вона пішла,свідку невідомо.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав,що протягом 4-х років знайомий з обвинуваченим, ОСОБА_9 знав трохи більше року,вони мешкали в одному районі.20.07.2022 р.приблизно о 19.30 год.він зустрівся з ОСОБА_23 ,який прийшов до свідка додому,планував у нього переночувати,оскільки наступного ранку ОСОБА_13 мав йти до лікарні,яка знаходится поруч з місцем проживання свідка.Вони повечеряли,трохи випили,приблизно о 22.30 год.пішли до кіоску в районі будинку по АДРЕСА_4 ,де зустріли ОСОБА_9 ,з яким була жінка на ім`я ОСОБА_10 .Всі разом вони спілкувались на загальні теми,випили приблизно по 100 гр.горілки.Почався дощ та наближалась комендантська година,тому всі разом вони пішли від кіоска по домівках.У ОСОБА_11 з обвинуваченим біля кіоску стався словесний конфлікт з приводу кепки, ОСОБА_11 обізвав обвинуваченого та щось вигукнув йому навздогін. ОСОБА_10 пішла вперед, ОСОБА_8 теж пішов додому,а ОСОБА_13 попрямував до ОСОБА_11 ,який рухався до вул.Харчовій в напрямку будинку № 9.Подальших подій свідок не спостерігав,поспішав повернутись додому до початку комендантської години,вдома попередив матір,що ОСОБА_13 може прийти пізніше.Гиря повернувся до свідка додому приблизно о 00.05 год.,на його штанях були сліди трави та бруд на взутті,руки чисті,у пилюці як від побілки, ОСОБА_13 розповів,що до нього «докопались» якісь пацани,тілесних ушкоджень у нього не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала,що приблизно у серпні 2022 р.,точну дату подій не пригадує,її син ОСОБА_24 запитав у неї дозволу заночувати у них вдома його приятелю ОСОБА_25 ,який мав вранці наступного дня відвідати лікарню,що розташована неподалік від їх будинку,на що вона дала згоду.Приблизно о 21.00 год.обвинувачений прийшов до них з пляшкою горілки,разом вони повечеряли у альтанці на вулиці,в присутності свідка ОСОБА_14 телефонувала лікар та підтвердила запланований на наступний день візит,надалі свідок пішла відпочивати.Після 22.00 год.стемніло,починався дощ,свідок вийшла на вулицю та з`ясувала,що ОСОБА_8 і ОСОБА_25 немає вдома,здогадалася,що вони пішли у «пивнушку»,розташовану поряд з домом,що її обурило.Приблизно о 22.45 год. ОСОБА_8 повернувся додому один,на її питання,де ОСОБА_25 ,відповів,що може ще прийде,вони приготували для ОСОБА_25 спальне місце.Пізніше вона почула стукіт у хвіртку,впустила ОСОБА_25 ,він був п`яний,мокрий,у брудному одязі,сказав,що з кимось побився.Свідок забрала у нього випрати футболку і штани,взуття стояло мокре.Після того,як ОСОБА_25 ліг спати,він нікуди з будинку не виходив,тілесних ушкоджень або слідів крові свідок у обвинуваченого чи на його одязі не бачила.Вранці ОСОБА_25 пішов, ОСОБА_8 його проводжав,а наступного дня ОСОБА_25 прийшов до них з поліцією.

При проведенні слідчого експерименту 26.07.2022 р.з підозрюваним ОСОБА_5 з відеозаписом,відтвореним в судовому засіданні,обвинувачений,перебуваючи на ділянці місцевості біля буд.35 по вул.О.Поради в м.Запоріжжі пояснив,що 20.07.2022 р.приблизно о 23.30 год.він знаходився у цій місцевості з ОСОБА_7 ,вони посварились, ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_26 правою рукою в область лівої вилиці(вказав механізм нанесення удару на статисті),після чого ОСОБА_26 впав горілиць,вдарився головою об землю.Гиря присів поруч,потім ОСОБА_26 встав,вони покурили,посиділи,помирились, ОСОБА_26 допомоги не просив.Гиря сказав,що піде до свого друга,запитав,що робитиме ОСОБА_26 ,той відповів,що піде додому.Мазур встав,пішов у напрямку,який Гиря вказав на місці,а також вказав ,у якому напрямку пішов він сам до друга.Обидва вони були у стані алкогольного сп`яніння,Гиря інших подробиць події не пам`ятав,поряд з ними нікого не було(а.с.174-180 т.1)

Аналогічні показання обвинувачений надав в судовому засіданні,на час розгляду справи доказами обвинувачення вони об`єктивно не спростовані.

За висновком судово-медичної комісійної експертизи(за матеріалами справи) 1460/к від 12.10.2022 р.,при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 зафіксовані наступні тілесні ушкодження:

1.1 дві рани слизових оболонках обох губ ліворуч;

1.2 два синця навкруги обох очей;

1.3 синець у лівій щічно-виличній ділянці з переходом на вушну раковину;

1.4 садно в потиличній ділянці;

1.5 садно в правій скроневій ділянці;

1.6 синець по задній поверхності лівого плечового суглоба з саднами на його тлі;

1.7 два синця по заднім поверхням ділянки правого ліктьового суглобу садном на його тлі;

1.8 синець в проекції крила здухвинної кітки праворуч;

1.9 2 садна в ділянці правого і лівого кульшового суглобів;

1.10 садно в ділянці крила здухвинної кістки ліворуч;

1.11 по два садна на лівому правому колінах спереду;

1.12 2 синця на обох гомілках;

1.13 множині садна на задній поверхні тулуба;

1.14 субдуральний крововилив загальним об`ємом 450 мл праворуч, внутрішньошлуночкові крововиливи , крововиливи в речовині довгастого мозку.

Всі ушкодження виникли від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких в них не відобразилися, в зазначені ділянки.

Закрита внутрішньочерепова травма (п. 1.14) виникла від кумуляції травматичних впливів в ділянку голови з різних боків (п.п.1.1.-1.5.).

Під час слідчого експерименту від 26.07.2022р. підозрюваний уточнив, що він спричинив удар правим кулаком у ліву виличну ділянку потерпілого, внаслідок чого останній впав гориліць і ударився головою об поверхню грунту. Підозрюваний не виключає, що після падіння потерпілого ним ще наносилися травматичні впливи по тілу ОСОБА_7 (посилання на стан алкогольного сп`яніння).

Порівнюючи механізм утворення ушкоджень у потерпілого ОСОБА_27 з механізмом нанесення ушкоджень за показаннями підозрюваного ОСОБА_5 експертна комісія вважала, що можливість нанесення частини ушкоджень у потерпілого за даними слідчого експерименту не виключається.

Відповідно ушкоджень п.п.1.8.-1.12. дані про механізм спричинення в наданих документах не наведені(а.с.194-205 т.1).

Згідно протоколу огляду предмету від 25.07.2022 р.з додатком відеозаписом,відтвореним в судовому засіданні, слідчим в присутності понятих був оглянутий диск для лазерних систем зчитування із відеозаписом з камери відеоспостереження,яка розташована у будинку АДРЕСА_2 ,наданий на запит слідчого (а.с.106 т.1)ФОП ОСОБА_28 (а.с.107 т.1).

Протокол містить роздруковані зображення,які супроводжуються пояснювальними підписами слідчого,однак їх зміст викликає сумніви щодо достовірності цього доказу в цілому.

Так,якість відеозапису,відтвореного в судовому засіданні,так само як і якість роздрукованих зображень,не дозволяє встановити ,хто саме на них зафіксований.

Пояснювальні підписи слідчого такого змісту,що силуети осіб чоловічої статі належать,ймовірно, потерпілому ОСОБА_7 та обвинуваченому ОСОБА_5 ,не містять посилань на джерело такого припущення слідчого,оскільки відеозапис не був предметом експертного або іншого дослідження,які б поза розумним сумнівом встановили осіб,зафіксованих на відеозапису.

Цей факт лише підтверджує,що і слідчий не був поза розумним сумнівом переконаний у тому,що зміст відеозапису стосується осіб саме потерпілого та обвинуваченого,а лише висловив таке припущення.

Інших доказів під час судового розгляду справи суду не надано.

Аналізуючи доказове значення відомостей,зафіксованих під час огляду місця події,суд встановив,що в результаті проведення цієї слідчої дії не було отримано інформації або доказів причестності саме ОСОБА_5 до вчинення злочину негайно після події вчинення протиправного діяння,а слідчим лише зафіксовано опис ділянок місцевості по АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 ,де раніше було виявлено потерпілого ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями,вилучено сліди РБК,які належать потерпілому та не належать обвинуваченому ОСОБА_5 .

Висновком експерта № 3901 від 13.09.2022 р.встановлено,що причиною смерті ОСОБА_7 є закрита внутрішньочерепна травми з крововиливами під оболонки головного мозку, що призвело до набряку речовини мозку.

За висновком судово-медичної комісійної експертизи(за матеріалами справи) 1460/к від 12.10.2022 р., закрита внутрішньочерепова травма (п. 1.14) виникла від кумуляції травматичних впливів в ділянку голови з різних боків (п.п.1.1.-1.5.).Однак,доказами обвинувачення,а фактично показанням самого обвинуваченого,об`єктивно підтверджено лише факт нанесення обвинуваченим одного удару кулаком правої руки в ліву щелепу потерпілого ОСОБА_7 ,що він послідовно визнавав як під час досудового розслідування,в тому числі при проведенні слідчого експеримента,так і в судовому засіданні.

Цим же висновком констатовано,що за матеріалами справи не виключається можливість утворення у потерпілого за механізмом,встановленим під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 ,частини ушкоджень,дані про механізм спричинення інших ушкодень в наданих експертній комісії документах не наведені.

Відтак,органом досудового розслідування не встановлено обставини ,за яких потерпілому ОСОБА_16 була заподіяна вся сукупність тілесних ушкоджень,виявлена при судово-медичній експертизі трупа,однак вони інкриміновані обвинуваченому.

Аналізуючи показання допитаних потерпілого та свідків,суд переконався, що жоден із них не вказував на те, що він був безпосереднім очевидцем заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Перевіряючи показання свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_20 ,суд встановив,що вони констатують факт виявлення потерпілого на зеленій зоні вул.Харчової в м.Запоріжжі вранці 21.07.2022 р.з тілесними ушкодженнями,а оскільки ці особи не є очевидцями вчинення злочину,їх показання не містять обвинувальних фактів щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

З показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 суд достовірно встановив,що 20.07.2022 р.приблизно о 22.30 год.потерпілий ОСОБА_29 та обвинувачений ОСОБА_30 знаходились по вул.Харчовій в м.Запоріжжі,з дріб`язкового приводу посварилися,але конфлікт між ними не був серйозним,не сприймався свідками як загрозливий для життя чи здоров`я та у їх присутності таким і не був.Подальші події,які відбувалися за участю потерпілого та обвинуваченого,свідками невідомі.

Відтак,показання цих свідків не містять відомостей про обставини,які за часом відносяться до події інкримінованого ОСОБА_31 злочину.

Зміст обвинувачення про те,що у ОСОБА_5 внаслідок раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_7 під час словесної сварки виник умисел на заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень не тільки не ґрунтується на показаннях вказаних свідків ,а навпаки,спростовується ними ,оскільки жоден із свідків не зазначав,що ОСОБА_30 був агресивно налаштований по відношенню до потерплого ОСОБА_32 ,описуючи характер конфлікту між ними,свідки визначають його як словесний конфлікт,штовханина з приводу кепки,дуркування тощо.

Крім того,показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_21 свідчать на користь обвинуваченого.

Так,згідно протоколу огляду місця події,висновку експерта щодо виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень,показань свідків ОСОБА_33 та ОСОБА_34 достовірно встановлено,що внаслідок побиття ОСОБА_29 отримав значну кількість травм,в тому числі травму голови,яка супроводжувалась зовнішньою кровотечею,сліди РБК ,що містять кров потерпілого,вилучались з місця події.

Свідки ОСОБА_35 та ОСОБА_36 одностайно вказали,що після повернення обвинуваченого ОСОБА_31 до їх будинку,де він ночував з 20 на 21 липня 2022 р.,на його тілі та одязі не було слідів крові.

Прокурор аргументував відсутність явних слідів крові на одязі обвинуваченого тими обставинами,що футболку та штани,в яких був одягнений ОСОБА_30 на момент вчинення злочину, одразу після цього було випрано свідком ОСОБА_37 ,при цьому експертизу одягу обвинуваченого,який був у розпоряджені органу досудового розслідування з часу його затримання,не проводили та таку версію сторони обвинувачення об`єктивно не підтвердили.

Крім того,зміст обвинувачення ОСОБА_31 містить вказівку про те,що він наносив чисельні удари потерпілому,коли той лежав на землі та не чинив опору, не тільки руками,а й ногами,тому логічним є висновок,що на взутті обвинуваченого,у разі його причетності до вчинення злочину,з високим рівнем вірогідності залишаться сліди крові потерпілого.

Однак експертиза взуття обвинуваченого,яке також було у розпоряджені органу досудового розслідування з часу його затримання,не проводилась,незважаючи на той факт,що воно не було випране або піддано обробці в інший спосіб.

Крім того,заподіюючи,за версією обвинувачення, чисельні удари руками в область голови і тулубу потерпілого,обвинувачений з високим рівнем вірогідності міг травмувати кисті рук або їх окремі ділянки.

Проте,за висновком експерта № 1085 п від 29.07.2022 р.,за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_5 ,будь-яких видимих тілесних ушкоджень ,а також слідів їх загоєння,які по давності могли б бути віднесені до строку,вказаного в обставинах справи(20.07.2022 р.)на тілі ОСОБА_5 не виявлено(а.с.181-182 т.1).

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Викладені обставини щодо відсутності на тілі, одязі і взутті обвинуваченого будь-яких слідів нанесення потерпілому множинної кількості тілесних ушкоджень,що супроводжувались зовнішньою кровотечею,викликає розумні сумніви у його причетності до вчинення цих дії.

Крім того, ОСОБА_5 пояснював,що після нанесення одного удару кулаком правої руки в ліву щелепу потерпілому,останній впав, самостійно підвівся,вчиняв у певній послідовності активні дії,про допомогу не прохав,після їх примирення пішов в напрямку свого будинку,можливо,став учасником конфлікту з іншою особою,яка і заподіяла йому тяжкі тілесні ушкодження.

Як показав в суді потерпілий ОСОБА_4 ,зі слів працівників поліції йому відомо,де знайшли його сина ОСОБА_7 після побиття та пояснив,що це місце розташовано у протилежному до їх помешкання напрямку.

За версією слідства, ОСОБА_5 останнім бачив потерпілого,тому саме він є винуватцем його побиття,однак жодними доказами не спростовано ту версію подій,яку виклав обвинувачений.

В обвинувальному акті визначено дату та час вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому протиправних дій-20.07.2022 р.об 23.00 год.,така версія слідства ґрунтується на показаннях свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про те,що вони залишили товариство Гирі та Мазура приблизно о 22.45 год.,та свідка ОСОБА_33 ,який чув шум та вигуки приблизно о 23.00 год.

Показанями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_21 підтверджено той факт,що ОСОБА_5 з 00.05 год.21.07.2022 р.знаходився за місцем їх мешкання до ранку.

За висновком експерта № 3901 від 13.09.2022 р.встановлено,що травма голови у ОСОБА_7 ,яка перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, утворилися незадовго до госпіталізації до 5-ї міської лікарні 21.07.2022р.,час госпіталізації 21.07.2022 р.07.00 год.(а.с.139 т.1)

Вказаним висновком не спростовано,що тяжкі тілесні ушкодження потерпілий отримав після 00.05 год.21.07.2022 р.,як про це висував версію обвинувачений.

Суд зауважує, що обвинувачений та свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 не повідомяли про згаданий ними конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ,що стався 20.07.2022 р.приблизно о 22.30 год., як єдине можливе пояснення причини отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, від яких настала смерть.

Навпаки,обвинувачений заперечував ,що наслідки такого конфлікту у виді нанесення одного удару рукою в ліву щелепу потерпілому перебувають у причинному зв`язку з отриманням ним смертельних тяжких тілесних ушкоджень, під час досудового розслідування всі інші ймовірні версії такого травмування не були виключені.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення не наведено посилань на такі докази, які б не були предметом дослідження суду, та які б ставили під сумнів зроблений висновок про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які би свідчили про заподіяння ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , що спричинили смерть останнього.

Судом в умовах змагальності процесу досліджені в повному обсязі усі докази, представлені обвинуваченням , проте належних,достовірних допустимих доказів,які були б у сукупності достатніми для доведення винуватості ОСОБА_5 поза розумними сумнівами у скоєнні інкримінованого йому злочину ,в ході судового розгляду не встановлено, і можливість збирання доказів вичерпана, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них інших доказів і доповнень до судового розгляду.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 р.№ 5 (зі змінами) "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постанови вироку", якщо зібрані у справі докази не підтверджують звинувачення і усі можливості збирання доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

За таких обставин суд зобов`язаний виправдати ОСОБА_5 по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України у зв`язку з недоведеністю, що вказане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим( п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).

Вирішуючи долю речових доказів, суд відповідно до ст.100 КК України особисті речі обвинуваченого, які передані на зберігання до камери схову ВП № 3 Запорізького РУП по квитанції 2121 ,вважає за необхідне повернути обвинуваченому та скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту,накладені на них ухвалою слідчого судді від 08.08.2022 р.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого обрано у виді тримання під вартою,строк дії якого продовжено ухвалою суду до 15.07.2023 р.включно.

Як передбачено ч.1 ст.377 КПК України,якщо обвинувачений тримається під вартою,суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання.

На підставі ст.368,373,374,377,392,615 КПК України,суд-

Ухвалив:

Виправдати ОСОБА_5 по обвинуваченню в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, в зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

Запобіжний захід,обраний до обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою-скасувати, звільнити ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з його виправданням негайно.

Речові докази:

-темну футболку з білим візерунком на передній частині та коротким рукавом, штани темного кольору,кросівки темно-помаранчового кольору,мобільний телефон Ксіомі Редмі 9 в корпусі блакитного кольору з чохлом чорного кольру,які передано на зберігання до камери схову речових доказів ВП № 3 Запорізького РУП по квитанції № 2121-повернути ОСОБА_5 як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Головуючий суддя ОСОБА_1