Справа № 347/2078/21
Провадження № 1-кп/347/56/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2023 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області, в складі:

головуючої - судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів кримінальне провадження №0000095 від 19.08.2021 року за обвинуваченням - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, на утриманні має чотирьох малолітніх дітей, депутатом не являється, раніше не судимого,

- обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Згідно рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року (справа №347/2744/14-ц), ОСОБА_5 , зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жительки АДРЕСА_2 , на утримання малолітніх ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно на утримання кожної із малолітніх дітей до досягнення ними повноліття, починаючи з 14 листопада 2014 року.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року (справа №347/2744/14-ц) набрало законної сили 06 січня 2015 року та 17 березня 2015 року Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української PCP від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно положень, визначених ч. 1 ст. З Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України - при вирішенні будь-яких питань щодо дітей необхідно виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав тштини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст.51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі України (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст. 15 Сімейного кодексу України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані у тримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства»).

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений також в ст.180 Сімейного Кодексу України.

Крім того, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Однак, ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про необхідність сплати, згідно рішення Косівського районного суду Івано- Франківської області від 22 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 06 січня 2015 року та 17 березня 2015 року Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження, аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 доку народження, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно на утримання кожної із малолітніх дітей до досягнення ними повноліття - від сплати аліментів злісно ухиляється у визначеному судовим рішенням порядку, грошові кошти на утримання дитини не виплачує, щопризвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають 123 527 (сто двадцять три тисячі п`ятсот двадцять сім) гривень.

Тобто, ОСОБА_5 злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) вчинив дії, спрямовані на невиконання рішення суду які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 грубо порушує обов`язки, покладені на нього судовим рішенням та визначені нормами Конституції України і Сіменного кодексу України, та посягає на нормальний розвиток і здоров`я дітей.

ОСОБА_5 з 17.03.2015 (часу відкриття виконавчого провадження) та його ознайомлення, будучи зобов`язаним сплачувати грошові кошти, від сплати аліментів злісно ухиляється.

У визначеному судовим рішенням порядку грошові кошти на утримання дитини умисно не виплачував.

Заходів щодо працевлаштування з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів не вживав, на попередження державного виконавця про необхідність сплачувати аліменти не реагував, тобто злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

В результаті чого, через злісне ухилення ОСОБА_5 від сплати, встановлених рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року (справа №347/2744/14-ц), яке набрало законної сили 06 січня 2015 року та 17 березня 2015 року Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, коштів на утримання дитини (аліментів) за період з 14 грудня 2014 року - заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жительки АДРЕСА_2 , на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на 14 вересня 2021 року становить 123 527 (сто двадцять три тисячі п`ятсот двадцять сім) гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) ОСОБА_5 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що через важке матеріальне становище у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Крім визнання вини самим обвинуваченим, його винність доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпіла подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, повністю підтримує всі обставини викладені в обвинувальному акті, вважає, що обвинувачений повинен сплатити заборгованість і в подальшому сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі визначеному рішенням суду.

Свідок ОСОБА_10 -головний державний виконавець Косівського РВ ДВС пояснила, що у обвинуваченого виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 123 527грн., яку він по даний час не сплатив.

Також вина обвинуваченого доводиться матеріалами справи, а саме:

Матеріалами виконавчого провадження №АСВП:НОМЕР_1:

-заявою ОСОБА_11 про прийняття до виконання виконавчого листа №347/2744/14-Ц;

-постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.03.2015р. з виконання виконавчого листа №347/2744/14-ц виданого 12.03.2015р. про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 500грн. щомісячно на утримання кожної із малолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2011р.н. та ОСОБА_8 , 2012р.н.;

-постановою про арешт майна боржника від 11.09.2019р.;

- постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 23.10.2019р.;

-постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 23.10.2019р.;

-постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю від 23.10.2019р;

-постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 23.10.2019р.;

-постановою про арешт коштів боржника від 17.08.2021р.;

-постановою про накладення штрафу від 13.09.2021р.;

-розрахунками із сплати аліментів ОСОБА_5 ;

Повідомленням Косівського ВДВС від 19.08.2021р. про те, що розмір заборгованості ОСОБА_5 по сплаті аліментів станом на 01.08. 2021 року становить в загальній сумі 119 846 гривень.

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу від 14.09.2021р. - копії матеріалів виконавчого провадження №46901978.

Таким чином суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні ним інкримінованого діяння і його умисні дії, що виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), що передбачено ч.1 ст.164 КК України.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставини справи й особу обвинуваченого.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння рокриттю кримінального проступку, а також, що обвинувачений проживає у важких матеріальних умовах, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 10.09.2021р., до кримінальної відповідальності раніше не притягався, відповідно до довідки Косівського РВП ГУНП від 20.08.2021р., на обліках у психіатричному та наркологічному кабінетах, згідно довідок Косівської районної поліклініки №283 та №289 від 26.08.2021р. не знаходиться, на утриманні знаходяться неповнолітні діти.

Відповідно до характеристики виданої виконкомом Рожнівської сільської ради від 10.09.2021р. ОСОБА_5 за час проживання в с.Хімчин Косівського району Івано-Франківської області зарекомендував себе з посередньої сторони.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України. обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

А тому, покарання ОСОБА_5 слід призначити у виді громадських робіт у межах санкції ч.1 ст. 164 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Витрати пов`язані із залученням експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1ст.164 КК України та призначити йому покарання -у виді 120 ( сто двадцять) годин громадських робіт.

Речові докази: копії виконавчого провадження №АСВП:НОМЕР_1, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку сторонам вручити негайно.

Суддя: ОСОБА_1