Справа № 478/383/23 Провадження № 1-кп/478/56/2023
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2023 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка кримінальне провадження №0000549 від 30.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокаль Львівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, проходив військову службу на посаді гранатометника 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , судимого вироком Сокальського районного суду Львівської області від 28.08.2015 року за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі положень ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки, на даний час перебуває на обліку Червоноградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на підставі вироку Сокальського районного суду Львівської області від 28.08.2015 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

( в режимі відеоконференції з Сокальського районного суду Львівської області)

В с т а н о в и в:

Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_3 , відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 21.03.2022 року №109 призвано на військову службу за мобілізацією та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.03.2022 року №70 солдата ОСОБА_3 , який прибув для проходження навчальних зборів, зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роботи навчального батальйону.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 06.04.2022 року солдата ОСОБА_3 виключено із списків особового складу військової частини, знято з усіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.04.2022 року №3 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду гранатометника 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-103061 Д, визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою шпк «солдат».

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 22.03.2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину НОМЕР_2 із ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній набув статусу військовослужбовця-особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Військова частина НОМЕР_1 станом на серпень 2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 залучена до здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії і знаходиться у районі ведення бойових дій на території Миколаївської області у складі створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, а саме: угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а особовий склад військової частини НОМЕР_1 , зокрема солдат ОСОБА_3 , виконував бойові завдання на лінії безпосереднього збройного зіткнення із супротивником у районі проведення бойових дій.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Однак, 27.08.2022 року о 20 год. ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді гранатометника 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи умисно, в порушення вимог ст.ст.9,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце несення військової служби у районі зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_1 , який був визначений у АДРЕСА_3 , та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення військової служби, до 11 год. 00 хв. 17 лютого 2023 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті, зокрема, що дійсно 27.08.2022 року близько 20 год., будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в умовах введеного в Україні воєнного стану, самовільно залишив місце несення військової служби у районі зосередження підрозділів військової частини, який дислокувався АДРЕСА_3 , та перебував за місцем свого проживання до 17.02.2023, коли сам з`явився до слідчого ДБР, який йому зателефонував та повідомив, що відносно нього розпочате кримінальне провадження, у зв`язку з чим йому необхідно прибути до слідчого, що він і зробив. Зазначив про те, що причиною самовільного залишення місця служби стало те, що його рідна людина потрапила до лікарні, щиро кається у вчиненому.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненому підтверджується також дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 21.03.2022 року №109 солдата ОСОБА_3 призвано на військову службу за мобілізацією та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 (а.к.п.64-65).

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 06.04.2022 № 3, солдата ОСОБА_3 , призначеного на посаду гранатометника 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону, ВОС103061Д, шпк «солдат» (а.к.п.69).

Повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про кримінальне правопорушення від 05.09.2022 року відповідно до якого, 27.08.2022 року в районі зосередження 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , під час перевірки особового складу близько 20 год. виявлено відсутність гранатометника 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 . До військової частини НОМЕР_1 протягом десяти діб солдат ОСОБА_3 не прибув, на телефонні дзвінки не відповідає, місцезнаходження невідоме (а.к.п.67).

Згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.09.2022 №462, гранатометник 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 вважається таким, що самовільно залишив військову частину з 27.08.2022 року, внаслідок чого виключений з усіх видів забезпечення (а.к.п.76-78).

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за, за клопотанням прокурора та згодою обвинуваченого, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, в період дії воєнного стану, самовільно залишив місце служби, чим вчинив злочин і підлягає відповідальності за ч.5 ст.407 КК України як самовільне залишення місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує його щире каяття, з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю злочину, при цьому не вбачає обставин, які б обтяжували покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину - тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, обставини його вчинення, зокрема те, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану в країні з 27.08.2022 року не з`явився до розташування військової частини аж до 17.02.2023 року, тобто майже 6 місяців ухилявся від військової служби без поважних причин, а також особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно із досудовою доповіддю органу пробації має високий ризик повторного вчинення кримінального правопорушення, а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались.

В кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.369-371, ст.ст.373-376 КПК України, суд

У х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , яке призначене за цим вироком суду, рахувати з дня його затримання в порядку виконання вироку суду.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не обиралася.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1