ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

представника власника майна -

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 16 серпня 2023 року про арешт майна (ЄРДР №0000537),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 16 серпня 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_9 , а саме: земельну ділянку кадастровий номер :01:003:1209; квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ; автомобіль марки «PEUGEOT-605», д.н.з. « НОМЕР_1 », шляхом заборони його відчуження.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а сам арешт накладений на майно підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна - адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був відмовити в задоволенні клопотання, оскільки не враховано те, що майно, на яке накладено арешт, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_11 . Крім того, в квартирі зареєстровані малолітні діти. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справа розглянута у відсутності ОСОБА_9 , копію оскаржуваної ухвали останній отримав лише 25.08.2023.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, думку представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити, міркування прокурора та слідчого, які заперечили доводи скарги, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання про арешт майна розглядалося без повідомлення власника майна та його представника, у відповідності до положень ч. 2 ст. 172 КПК України, копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_9 отримав 25.08.2023, апеляційна скарга подана 30.08.2023, тому питання про поновлення строку на апеляційне оскарження не вирішується, оскільки строк не порушено.

Як убачається з матеріалів клопотання, в СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000537 від 12.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

18 липня 2023 року ОСОБА_9 у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, затримано слідчим за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та 19.07.2023 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Частина 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за підозрюваним ОСОБА_9 зареєстроване наступне майно: земельна ділянка кадастровий номер :01:003:1209; квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , автомобіль марки «PEUGEOT-605», д.н.з. « НОМЕР_1 » зареєстрований за ОСОБА_9 .

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При винесенні ухвали слідчим суддею, всупереч твердженням апелянта, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, можливість конфіскації майна, як виду покарання, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Дотримано слідчим суддею і положення ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки розгляд клопотання без повідомлення підозрюваного та захисника є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачається.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, обґрунтовано наклав арешт на майно, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 16 серпня 2023 року про накладення арешту на майно, - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді