1Справа № 335/486/23 1-кп/335/453/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001536 від 29.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурором подано клопотання про накладення арешту на належне обвинуваченому ОСОБА_5 майно: квартиру АДРЕСА_1 , із забороною його відчуження у будь-який спосіб та забороною розпорядження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, передбаченої ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечували, вважають його необгрунтованим.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

В ході розгляду клопотання прокурора судом встановлено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.05.2023 № 331876550, ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 20.07.2007, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради, розпорядження № Дз-1186 від 20.12.2006 року. (а.с. 66)

У даному кримінальному провадженні, у якому триває судовий розгляд, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд, відповідно до п.п. 5, 6 ч. 2. ст. 173 КПК України, враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для обвинуваченого та третіх осіб.

Судом в ході розгляду клопотання про арешт майна не встановлено обставин, які б свідчили, що імовірні наслідки накладення арешту на належне обвинуваченому майно в межах даного кримінального провадження, можуть суттєво позначитися на інтересах обвинуваченого або інших осіб.

Поряд з цим, стороною захисту в ході розгляду клопотання достатніх доводів щодо необґрунтованості клопотання прокурора про арешт майна обвинуваченого суду не було наведено, доводи щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на вищезазначене майно не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до ст. 131 КПК України, і його застосування на даній стадії кримінального провадження, у якому підлягають встановленню обставини кримінального правопорушення, на переконання суду, є доцільним і виправдовує такий ступінь втручання у права та свободи особи, яка є його власником.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та наявність підстав для накладення арешту на належне обвинуваченому майно,

з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання.

Крім того, частиною 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Серед засад діючого кримінального процесуального законодавства, відповідно до ст. 7 КПК України, закріплені, зокрема, верховенство права, законність , рівність перед законом і судом.

За змістом положень ст. 3 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Виходячи із підстав накладення арешту на належне обвинуваченому майно, суд вважає обґрунтованими вимоги клопотання в частині встановлення заборони відчуження належного обвинуваченому майна у будь-який спосіб та заборони розпорядження ним.

У зв`язку із зазначеним, клопотання прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 170-174, 376, 392, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , належну обвинуваченому ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 20.07.2007, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради, розпорядження № Дз-1186 від 20.12.2006 року, із забороною його відчуження у будь-який спосіб та забороною розпорядження.

Виконання даної ухвали покласти на прокурора.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1