Провадження № 1-кс/947/8591/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000585 від 06.04.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Калчева, Болградського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей (одного з інвалідністю), фізичної особи-підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання сторони обвинувачення про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання слідчого, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000585 від 06.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування установлено, що не пізніше 02.03.2023, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_4 , розуміючи, що на території України введено воєнний стан та наявна заборона виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, заздалегідь вступивши в злочинну змову з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спрямовану на незаконне переправлення осіб через державний кордон України до Республіки Молдова поза межами офіційних пунктів пропуску громадян України та, діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій, домовився з останніми здійснити переправлення громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за грошову винагороду у розмірі 4500 доларів США за одну особу, та в подальшому здійснив вказане за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , реалізуючи спільний протиправний умисел, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, підшукуючи осіб, які цікавляться виїздом за кордон, отримав телефонний дзвінок в месенджері «WhatsApp» від ОСОБА_10 , який в свою чергу дізнався про номер ОСОБА_8 від знайомих, та домовився про зустріч з приводу переправлення через державний кордон України.

В подальшому, 02.03.2023, перебуваючи в м. Болград Одеської області, в заздалегідь обумовленому місці і часі ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_10 та повідомив останньому яким саме чином буде здійснено його переправлення через державний кордон України, а саме те, що він спільно з іншими особами налагодив канал незаконного переправлення осіб через державний кордон України до Республіки Молдова за грошову винагороду у розмірі 5000 доларів США.

Також, в ході вказаної розмови ОСОБА_8 погодився здійснити переправлення через державний кордон України знайомого ОСОБА_10 ОСОБА_11 .

В подальшому, 21.04.2023 ОСОБА_8 , реалізуючи спільний протиправний умисел, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, підшукуючи осіб, які цікавляться виїздом за кордон, отримав телефонний дзвінок в месенджері «WhatsApp» від ОСОБА_11 , та домовився про зустріч з приводу переправлення через державний кордон України.

В подальшому, 25.04.2023 приблизно о 19.00 годині ОСОБА_9 , використовуючи транспортний засіб «ВАЗ-2108» державний номерний знак НОМЕР_1 , прибув для зустрічі з ОСОБА_11 , який згідно попередньої домовленості з ОСОБА_8 , очікував на території АЗС «Петромол», розташованої на автошляху М15 біля с. Кирнички Ізмаїльського району Одеської області, більш точна адреса не встановлена.

В ході зустрічі ОСОБА_9 з метою унеможливлення притягнення до кримінальної відповідальності здійснив заходи конспірації своєї та інших осіб у злочинній змові протиправної діяльності, шляхом спостереження зі сторони за поведінкою ОСОБА_11 , запитування останньому перевірочних питань.

Впевнившись у свій безпеці, ОСОБА_9 також дочекався прибуття на вказану АЗС ОСОБА_10 . Надалі ОСОБА_9 продовжив вести перевірочну співбесіду з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , після якої підтвердив останнім у дійсності намірів ОСОБА_8 у забезпеченні виконання ним умов незаконного перетину державного кордону України, та перевіз їх на автомобілі «ВАЗ-2108» державний номерний знак НОМЕР_1 до автомобіля таксі, замовленого ОСОБА_10 на трасі М15 для прибуття до м. Ізмаїл Одеської області, попередивши про подальшу зустріч для незаконного перетину державного кордону України.

В подальшому, 26.04.2023 приблизно о 12.00 годині ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , перебуваючи біля залізничного вокзалу м. Ізмаїл, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 3, порадами та вказівками запевнили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у безперешкодному перетину державного кордону України до Республіки Молдова за грошову винагороду, визначену в ході розмови в розмірі 4500 доларів США, при цьому ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_11 завдаток грошової винагороди у розмірі 1000 доларів США з розрахунку по 500 доларів за одну особу. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 попередили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про очікування сприятливих умов, у разі наявності яких одразу зустрінуться для забезпечення незаконного перетину державного кордону України.

Далі, 30.04.2023 приблизно о 11.30 годині ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Fiat Albea» державний номерний знак НОМЕР_2 , зустрів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поблизу магазину «Копійка», розташованого по пр. Миру, 12 в місті Ізмаїл Одеської області, після чого залучивши для безперешкодного перевезення через блок-пост м. Ізмаїл Одеської області невстановлену особу, здійснив перевезення ОСОБА_11 до м. Болград Одеської області на автомобілі марки «Fiat Albea» державний номерний знак НОМЕР_2 , а невстановлена особа в свою чергу перевезла туди ж ОСОБА_10 на автомобілі марки «Mercedes» з невстановленим номером.

Після прибуття до м. Болград Одеської області, ОСОБА_10 пересів до

автомобіля марки «Fiat Albea» державний номерний знак НОМЕР_2 , в салоні якого знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

Знаходячись по вул. Поштовій в м. Болград Одеської області, ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про здійснення переходу через державний кордон України за допомогою інших невстановлених осіб, в тому числі на території Р. Молдова, за що зажадав отримання останньої частини грошової винагороди в сумі 4000 доларів США, які ОСОБА_11 за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 надав останньому одразу у вказаному автомобілі, а ОСОБА_10 за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 пообіцяв віддати зазначену суму грошових коштів через свою рідну бабусю, яка мешкає в м. Ізмаїл Одеської області, після фактичного перетину державного кордону України.

Того ж дня, приблизно о 15.40 годині, перебуваючи в м. Болград Одеській області на автомобілі марки «Fiat Albea» державний номерний знак НОМЕР_2 , в якому також знаходились ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_8 підібрав та посадив до салону автомобіля марки «Fiat Albea» державний номерний знак НОМЕР_2 ще одну невстановлену особу чоловічої статі, яка також планувала незаконно перетнути державний кордон України в обхід офіційних пунктів пропуску до Республіки Молдова.

Після чого, приблизно о 16.00 годині ОСОБА_8 висадив з вказаного автомобіля на одній з вулиць м.Болград Одеської області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ще одну невстановлену особу, надавши вказівку очікувати на вулиці інший автомобіль водій якої перевезе їх на транспортному засобі через державний кордон України до Республіки Молдова.

Після від`їзду ОСОБА_8 приблизно о 16.01 годині до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ще однієї невстановленої особи, яка також планувала незаконно перетнути державний кордон України, під`їхав автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , який в свою чергу реалізуючи спільний протиправний умисел, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, здійснив перевезення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ще однієї невстановленої особи до прикордонної ділянки, розташованої біля села Городнє Болградського району Одеської області, та яка безпосередньо межує з державним кордоном України з Республікою Молдовою.

З метою унеможливлення притягнення до кримінальної відповідальності здійснив заходи конспірації своєї та інших осіб у злочинній змові протиправної діяльності, шляхом надання вказівки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ще однієї невстановленої особи, яка також планувала незаконно перетнути державний кордон України, заборони будь-кому писати телефонні повідомлення з подальшим вимкненням мобільних телефонів, а також сфотографував паспортні сторінки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ще однієї невстановленої особи.

Закінчуючи реалізацію спільного злочинного плану, ОСОБА_4 , 30.04.2023 о 17.00 годині висадив ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ще одну невстановлену особу, яка також планувала незаконно перетнути державний кордон України, та вказав напрямок руху через лінію розмежування державним кордоном України з Республікою Молдовою у вигляді земельного рву, зазначивши про очікування на території Республіки Молдова ще однієї невстановленої особи, яка допоможе у безперешкодному пересуванні та знаходженні на території вказаної держави, що і було здійснено останніми.

Зазначеним чином, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 закінчили реалізацію їх спільного злочинного плану.

04.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене щодо кількох осіб за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

04.07.2023 ОСОБА_4 затриманий в порядку п.6 ч.1 ст.615 КПК України.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна та відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий просить враховувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 221 прожитковий мінімум для працездатних осіб, обгрунтовуючи зазначене виключними обставинами у справі.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання, посилаючись на те, що підозра необгрунтована, ризики на які вказує прокурор не доведені та безпідставні, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, є фізичною особою підприємцем, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом, постійне житло, просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або застосувати заставу в розмірі до 100 000 грн.

Підозрюваний підтримав правову позицію свого захисника, зазначив, що не визнає провини та просив не позбавляти його волі.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 04.07.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України. В той же день ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які наявні в матеріалах клопотання, а саме: протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_12 від 12.04.23, який зазначив про протиправну діяльність ОСОБА_8 ;протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 від 12.04.23, який зазначив про протиправну діяльність ОСОБА_8 ;протоколом огляду місця події від 30.04.2023 за участю ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вздовж державного кордону України з кордоном Республіки Молдова в межах прикордонного знаку 0749, які зазначили про протиправну діяльність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 ; протоколом обшуку від 30.04.2023 транспортного засобу марки Fiat Albea», держаний номерний знак НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 , в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 7500 доларів США номіналом по 100 доларів США, транспортний засіб; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 , зазначивши про обставини вчинення злочину за участю ОСОБА_8 , використання ним ТЗ «Fiat Albea» НОМЕР_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 з використання ним ТЗ «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_3 ;протоколами огляду двох мобільних телефонів, вилучених у ОСОБА_8 в ході яких зафіксовано телефонні з`єднання з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими особами;протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 , в ході якого останній впізнав ОСОБА_4 ; протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 , в ході якого останній впізнав ОСОБА_4 ; розсекреченими протоколами НСРД; іншими процесуальними документами слідчих дій в їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 26.06.2023 продовжено строк досудового слідства по даному кримінальному провадженню до п`яти місяців, тобто до 01.10.2023.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого діяння, вчиненому в умовах воєнного стану, а також характеризуючи дані підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду. Зазначений ризик підвищений тим, що підозрюваний на думку сторони обвинувачення обізнаний із незаконним перетином кордону, а також займається транспортними перевезеннями. Крім того, доведено існування ризику передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК, а саме підозрюваний ОСОБА_4 може вдатися до спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які наразі не виявлені органом досудового розслідування, зокрема може знищити або сховати автомобіль ВАЗ-2108 державний номерний знак НОМЕР_1 , місцезнаходження якого не встановлено. Що стосується ризику незаконного впливу на свідків передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що підозрюваний може незаконного впливати на свідків з метою зміни ними свідчень у ході судового розгляду кримінального провадження у подальшому, впливати на свідків, яких ще не допитано для дачі ними неправдивих свідчень, які його виправдовують, або впливати на інших осіб, які можуть бути допитані, а тому слідчий суддя приходить до переконання про доведеність в судовому засіданні існування вказаного ризику.

Органом досудового розслідування доведено існування ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК, слідчий суддя зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, враховуючи обізнаність про місце розташування офіційних пунктів пропуску через державний кордон України.

Таким чином, беручи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, беручи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, кваліфікуючі ознаки інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, а також встановлені в судовому засіданні ризики передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України,слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин кримінального правопорушення, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням викладеного, враховуючи обставини вчинення корисливого кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, майновий та сімейний стан підозрюваного, розмір його доходів за 2023 рік, що підтверджується податковою звітністю, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, у випадку внесення застави, а тому в даному випадку доцільним є застосування застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки, з урахуванням майнового стану підозрюваного, саме вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000585 від 06.04.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01.09.2023 року, включно, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України в сумі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком до 01.09.2023 р. включно, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без письмового дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкування зі свідками, іншими підозрюванимиу кримінальному провадженні; прибувати до старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 із встановленою періодичністю щосереди кожного тижня.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1