Справа № 953/1984/23
н.п. 1-кп/644/202/23
У Х В А Л А

15 серпня 2023 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі - головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 на дії уповноважених осіб Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції України та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

16.05.2023 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 11.05.2023 року про направлення матеріалів кримінального провадження за підсудністю, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002245 від 05.07.2022 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

04.10.2022 року ОСОБА_3 затримана в порядку ст. 615 КПК України. Під час досудового слідства обвинуваченій ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.10.2022 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави. Обраний запобіжний захід неодноразово продовжувався. Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 липня 2023 року, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» продовжено до 10 вересня 2023 року.

10 серпня 2023 року в провадження головуючого по справі надійшла зазначена скарга адвоката ОСОБА_2 , в якій захисник обвинуваченої просить зобов`язати прокурора та уповноважених осіб Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції України забезпечити переведення обвинуваченої ОСОБА_3 з ДУ «Качанівська виправна колонія №54» до ДУ «Харківський слідчий ізолятор», де її і утримувати в подальшому.

Судом встановлено, що з 20 липня 2023 року та на теперішній час, обвинувачена ОСОБА_3 утримується під вартою в секторі для тримання осіб, взятих під варту ДУ «Качанівська ВК (№54) Харківської області. Переведення здійснено відповідно до наряду Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за №22-2153/14/14/14-23 від 05.07.2023 року.

Суд приходить до висновку, що скарга підлягає поверненню скаржнику, оскільки КПК України не наділяє суд, під час розгляду кримінального провадження, повноваженнями вирішувати питання зазначені у скарзі. Зазначені питання підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Так, згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України,юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 р. № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності встановлені статтею 24 Кримінального процесуального кодексу України.

Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 24 Кримінального процесуального кодексу України).

Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді (ч. 2 ст. 24 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України, учасники кримінального провадження - це сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, у тому числі викривач, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник; учасники судового провадження - це сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, представник персоналу органу пробації, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, а також інші особи, за клопотанням або скаргою яких у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється судове провадження.

Відповідно до п. п. 10, 24 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Статтею 303 Кримінального процесуального кодексу України встановлений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів досудового розслідування - слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового провадження, а також окремих рішень, дій чи бездіяльності цих же суб`єктів під час підготовчого провадження. Такі суб`єкти є носіями спеціальних владних процесуальних повноважень та виконують функції, обумовлені завданнями кримінального судочинства.

Якщо вичерпного переліку дій, рішень або бездіяльності, що підлягають оскарженню в рамках кримінального процесу, Кримінальний процесуальний кодекс України не містить, то коло суб`єктів досудового розслідування та підготовчого провадження, чиї рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені, є вичерпним, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статями 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України встановлений перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, та з цього переліку вбачається, що процесуальний закон виокремлює таких суб`єктів як адміністрації установ виконання покарань.

Згідно із п. 13-1 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Відповідно до ч. 2 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України, оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи попереднього ув`язнення здійснюється в порядку, встановленому для пункту 13-1 частини першої цієї статті.

Згідно із ч. 9 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України, розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Серед переліку питань, визначених ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України відсутні питання, пов`язані з контролем за місцем, порядком та умовами тримання ув`язнених осіб, тобто вирішення цих питань, відповідно до п. 13-1, ч. 1, ч. 2 ст. 537 та ч. 9 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України, повинні здійснюватися в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону № 3352-XII «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Порядок попереднього ув`язнення визначається цим Законом та КПК України.

Частиною 1статті 4 Закону № 3352-XII встановлено, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 13 Закону № 3352-XII, заяви осіб з питань оскарження в судовому порядку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, а також оскарження ухвал слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою або продовження строків тримання під вартою, або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту надсилаються адміністрацією місця попереднього ув`язнення до визначеного законом суду протягом доби з часу їх подання. Інші скарги, заяви, клопотання і листи, пов`язані з кримінальним провадженням, не пізніше трьох діб із часу їх подачі надсилаються адміністрацією місця попереднього ув`язнення особі або органу, які здійснюють кримінальне провадження. Ця особа або орган розглядають їх у встановленому законом порядку. Скарги, заяви і листи, що містять відомості, розголошення яких може перешкодити кримінальному провадженню, за належністю не надсилаються, а передаються на розгляд особі або органу, які здійснюють кримінальне провадження, про що сповіщаються особа, яка перебуває під вартою, та прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів при проведенні досудового розслідування.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що в рамках кримінального провадження рішення, дії або бездіяльність установи та/або посадових осіб, які здійснюють контроль за перебуванням ув`язнених у СІЗО, не є суб`єктами досудового розслідування та підготовчого провадження, а оскарження дій, рішень чи бездіяльності адміністрацій установ попереднього ув`язнення відбувається в рамках адміністративного судочинства в силу прямих приписів статей 537 та 539 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, вказана скарга захисника обвинувачено адвоката ОСОБА_2 не може бути розглянута судом який здійснює розгляд кримінального провадження та підлягає поверненню скаржнику.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 на дії уповноважених осіб Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції України та зобов`язання вчинити певні дії повернути ініціатору звернення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1