Справа № 761/5708/21
Провадження № 1-кп/761/1569/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0006219 від 08.09.2020, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чистопілля Кокчетавської області Республіки Казахстан, громадянина України, українця, з середньою освітою, який працює продавцем в ПП «Фреш Фіш» неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю:

секретарів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представників потерпілого - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

11 лютого 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів відносно ОСОБА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою від 12 лютого 2021 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України немає.

Захисник ОСОБА_11 подав письмове клопотання та просив повернути прокурору обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_2 у зв?язку із його невідповідністю вимогам КПК України. Крім того, захисником було подано 7 скарг на дії працівників органу досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_2 підтримав думку свого захисника.

Після оголошення скарг захисника та клопотання про повернення обвинувального акту, прокурор висловив свої заперечення на такі скарги та клопотання.

Так, прокурор вказував, що дії оперативних співробітників не оскаржуються в порядку ст. 303 КПК України, а огляд місця події проводився на підставі дозволу уповноважених осіб.

Окремо прокурор заперечував проти клопотання про повернення обвинувального акту, вказуючи, що доводи захисника не грунтуються на вимогах закону, а сам обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу порушених питань у підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.п.2, 5, 7 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_2 за ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, такий акт не містить інформації про вид і розмір шкоди, заподіяної у кримінальному провадженні.

Статтею 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_2 обвинувачується, зокрема, у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Відповідно до положень п. 5 примітки до ст. 185 КК України, у статтях 185-187 та 189-191, 194 цього Кодексу в особливо великих розмірах визнається кримінальне правопорушення, що вчинене однією особою чи групою осіб на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

В той же час, формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0006219 від 08.09.2020, не містить жодних посилань на будь-яку суму, зокрема і на таку яка б перевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян в шістсот і більше разів на момент вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином суд приходить до висновку, що в обвинувальному акті не вказано всіх відомостей, які передбачені ст. 291 КПК України, оскільки всупереч вимогам п.7 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить відомостей про вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що набуває особливого значення в рамках даного провадження, враховуючи, що строною обвинувачення інкриміновано ОСОБА_2 кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушння, яка безпосередньо грунтується саме на розмірі завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Крім того, як вбачається з формулювання обвинувачення, прокурор стверджує, що у січні 2017 року ОСОБА_12 , переслідуючи корисливі мотиви, діючи у складі організованої групи разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, незаконно заволоділи за допомогою підроблених документів квартирою АДРЕСА_3 .

Тобто, прокурор у формулюванні обвинувачення стверджує про вчинення іншими особами, анкетні дані про яких в акті відсутні, кримінальних правопорушень.

Однак, з положень ст. 17 КПК України слідує, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Як вбачається з обвинувального акту, за вказаним фактом прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури м. Києва спрямовано 27.04.2018 до Солом`янського районного суду м. Києва з обвинувальним актом кримінальне провадження № 0001016 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190; ч. 3 ст. 28, ч. З ст. 358; ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України. При цьому, жодних відомостей, про винесення обвинувального вироку в рамках вказаного провадження, прокурором не зазначено.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.2008 року в справі «Хужин та інші проти Росії», Європейський суд з прав людини «нагадує, що положення §2 статті 6 Конвенції спрямоване на те, щоби убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий процес упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді. Презумпція невинуватості, закріплена в §2 статті 6, є одним із елементів справедливого судового розгляду, про який зазначається у §1 статті 6 Конвенції (AllenetdeRibemontv.France, §35). Цей принцип забороняє формування передчасної позиції суду, в якій би відображалася думка про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буда доведена відповідно до закону (Minelliv. Switzerland). Суд чітко дотримується тієї позиції, що презумпція невинуватості порушується у випадку, коли судове рішення або твердження посадової особи стосовно обвинуваченого відображає думку про те, що вона є винуватою, тоді як її вина не була попередньо доведена відповідно до закону. Вагоме розрізнення має проводитись між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила. Суд неодноразово наголошував на важливості вибору слів у твердженнях посадових осіб про обвинуваченого (Bohmerv. Germany, §§54, 56; Nestakv. Slovakia, §§88-89)...».

Крім того аналогічне трактування поняття презумпції невинуватості міститься в Рішенні Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 року (остаточне 10.03.2010 року) в справі «Шагін проти України», яке звучить наступним чином: «…Суд повторює, що принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 Конвенції (995_004 ), є одним з аспектів права на справедливий судовий розгляд кримінальної справи, гарантованого пунктом 1 статті 6 (див. рішення у справі "Альне де Рібемон проти Франції" (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 35, серія A, N 308). Цей принцип не лише забороняє передчасне висловлення думки самим судом про те, що особа, "яку обвинувачено у вчиненні злочину", є винною, тоді як це ще не доведено відповідно до закону, … стосовно проваджень, що тривають, у кримінальних справах і які … визначають наперед оцінку фактів компетентним судовим органом (див.висновки з відповідної практики. Достатньо мати - навіть за відсутності будь-якого формального висновку - певні підстави припускати, що відповідна посадова особа вважає обвинуваченого винним (див. рішення у справі "Бьомер проти Німеччини" (Bohmer v. Germany), N 37568/97, п. 54, від 3 жовтня 2002 року). Таким чином, слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють …», або ж обвинувачують у вчиненні злочину, «… та чітку заяву, зроблену за відсутості остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин (див. рішення у справі "Ісмоїлов та інші проти Росії" (Ismoilov and Others v. Russia), N 2947/06, п. 166, від 24 квітня 2008 року)...».

Даний перелік Рішень Європейського суду з прав людини щодо порушення презумпції невинуватості не є вичерпним і свідчить про те, що дотримання презумпції невинуватості є вкрай важливим і недотримання якої є наслідком порушення п. 2 ст. 6 Конвенції Ради Європи «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року, ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України.

Однак, у цьому кримінальному провадженні формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону та кореспондувалося з позицією ЄСПЛ з цього питання, зокрема висловленою у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82, п. 79, і не порушувало б презумпцію невинуватості відсутнє.

Вищезазначені обставини у своїй сукупності позбавляють суд можливості в підготовчому судовому засіданні визначитися з вирішенням питань, передбачених ч.3 ст. 290 КПК України, щодо прийняття передбачених судових рішень, позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Такі фактичні обставини є такими, що підлягають доказуванню прокурором, які належить викласти в обвинувальному акті, однак вимоги ст.ст.91, 291 КПК України не виконані належним чином в обвинувальному акті.

Зазначені фактичні дані не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді.

Таким чином обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_2 за ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, який направлено на розгляд до суду, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а саме вимогам ст. 291 КПК України, а тому суд приходить до висновку про повернення вказаного обвинувального акта прокурору.

За таких умов, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006219 від 08.09.2020, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам закону.

Інші зазначені захисником підстави для повернення обвинувального акта прокурору, зокрема в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого, відсутності, на думку захисника, у діях ОСОБА_2 кримінального правопорушення, не є предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, а тому не можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акта.

При вирішенні скарг захисника ОСОБА_11 на дії слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_15 , оперуповноваженого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_16 , оперуповноваженого УКР ГУНП а м. Києві ОСОБА_17 , старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_18 , суд враховує, що вказані скарги подані в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, відповідно до частини другої якої, скарги на рішення прокурора, не передбачені ст. 303 КПК України, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Разом з тим порушені в скаргах сторони захисту питання не є компетенцією суду на даній стадії судового провадження, є передчасними, а тому скарги захисника ОСОБА_11 на дії слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_15 , оперуповноваженого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_16 , оперуповноваженого УКР ГУНП а м. Києві ОСОБА_17 , старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_18 не підлягають задоволенню, що не позбавляє захисника права повторно заявити такі скарги у відповідній стадії судового провадження, а їх доводи можуть бути враховані при дослідженні та оцінці судом доказів у кримінальному проваджені.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006219 від 08.09.2020, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, - повернути прокурору.

Скарги адвоката ОСОБА_11 на дії слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_15 , оперуповноваженого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_16 , оперуповноваженого УКР ГУНП а м. Києві ОСОБА_17 , старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_18 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст оголосити 20 червня 2023 року о 10 годині 10 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1