Справа № 357/1676/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2023 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000001 від 17.01.2020 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, 2015 року народження, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

доведеним, що ОСОБА_4 11.01.2020 року близько 20 години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , де перебував разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та власником квартири, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, будучи переконаним, що за його діями ніхто не спостерігає, із підлоги поблизу ліжка яке знаходиться в кімнаті, викрав мобільний телефон марки «Samsung gt-e2252» чорного кольору, вартістю 283 грн., чим спричинив ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Після цього, ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального проступку зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені кримінального правопорушення розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що дійсно перебуваючи 11.01.2020 року близько 20 години в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , де перебував разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та власником квартири, з метою збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, будучи переконаним, що за його діями ніхто не спостерігає, із підлоги поблизу ліжка яке знаходиться в кімнаті, викрав мобільний телефон марки «Samsung gt-e2252» чорного кольору, вартістю 283 грн., чим спричинив ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму. Після цього він з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. У вчиненому розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Назву, марку, вартість викраденого мобільного телефону визнає, їх не оспорює. З кваліфікацією його дій за ст. 185 ч.1 КК України згідний, її не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю. Просить суворо не засуджувати.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора, і добровільної згоди обвинуваченого, якому попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ст. 185 ч.1 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний кримінальний проступок.

Він раніше не судимий, т.ч. зважаючи на вимоги ст.ст. 80,89,90 КК України стосовно вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 19.11.2019 р. стосовно ОСОБА_4 за ст. 309 ч.1 КК України, яким він був засуджений до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн., який ним не сплачений.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: визнання винуватості, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, який офіційно не працює, раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, досудову доповідь органу пробації про дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, високий ризик небезпеки для суспільства, дійшов висновку, що необхідним і достатнім для можливого виправлення ОСОБА_4 буде призначення йому покарання у виді арешту у ближче до нижньої межі санкції, передбаченої ст. 185 ч.1 КК України, зважаючи на вартість викраденого майна.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 19.11.2019 р. засуджений за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн., який ним не сплачений станом на 01 травня 2023 р.

Кримінальний проступок, за який він засуджується цим вироком, ОСОБА_4 вчинив 11 січня 2020 р.

Статтею 80 ч.1,3,4 КК України передбачено: особа звільняється від відбування покарання якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Суд зазначає, що станом на 01.05.2023 р. відсутні данні, прокурором не надані докази, не доведено ухилення ОСОБА_4 від виконання вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 19.11.2019 р., а саме ухилення засудженого ОСОБА_4 від сплати штрафу, за що передбачена кримінальна відповідальність відповідно до ст. 389 ч.1 КК України.

За таких обставин у суду відсутні законні підстави визнання, що перебіг давності виконання вироку від 19.11.2019 р. стосовно ОСОБА_4 , зупинявся, чи є зупиненим.

Суд зазначає, що відсутні законні підстави визнання, що перебіг давності виконання вироку від 19.11.2019 р. стосовно ОСОБА_4 переривався, не зважаючи на вчинення ним 11.01.2019 р. нового кримінального правопорушення, оскільки таке мало б місце при вчиненні ОСОБА_4 злочину ст. 12 ч.1, 3-6 КК України, а не кримінального проступку ст. 12 ч.1,2 КК України, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України.

Виснуючи вищезазначене суд враховуючи вимоги вимогами ст.ст. 89,90 КК України не вбачає законних підстав для призначення ОСОБА_4 , незважаючи на не сплату ним штрафу за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 19.11.2019 р., покарання відповідно ст. 71 КК України, тому, що відповідно до вимог ст. 80 ч.1 КК України він звільнений від відбування покарання у виді штрафу, оскільки з дня набрання чинності обвинувальним вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 19.11.2019 р., він не був виконаний в строк два роки.

Цивільний позов відсутній.

Речовий доказ: мобільний телефон «Samsung», переданий за розпискою від 18.01.2020 р. потерпілому ОСОБА_6 , слід вважати повернутим власнику.

Витрати на залучення експерта підтверджені документально в розмірі 314 грн. 2 коп. суд стягує із обвинуваченого

В ході досудового розслідування, судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_4 не затримувався, під вартою не перебував, відносно нього запобіжний захід не застосовувався.

Водночас суд вважає необхідним зазначити, що протягом судового розгляду цього кримінального провадження, а саме з 14.02.2020 р. ОСОБА_4 тривалий час ухилявся від явки до суду, у зв`язку із чим ухвалами суду від: 14 грудня 2020, 30 серпня 2021 р., 30 вересня 2022 р. оголошувався його розшук.

Ухилення протягом тривалого часу обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду цього кримінального провадження від явки до суду (з 14 грудня 2020 р. до 01 квітня 2021 р., з 30 серпня 2021 р. до 26 липня 2022 р., з 30 вересня 2022 р. до 28 квітня 2023 р.), дає підставу суду виснувати, що ОСОБА_4 будуть вжиті заходи по ухиленню від відбування призначеного покарання у виді арешту, втечі з метою його уникнення, що завадить/унеможливить виконання вироку, тому суд вважає доцільним і необхідним застосування стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання у виді арешту ОСОБА_4 обчислювати з 01 травня 2023 р.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взявши його під варту в залі суду.

Речовий доказ: мобільний телефон «Samsung», переданий за розпискою від 18.01.2020 р. потерпілому ОСОБА_6 - вважати повернутим власнику.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта підтверджені документально в розмірі 314 грн. 2 коп.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Юрій БУЦМАК

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області