Справа № 369/3605/23
Провадження №1-кс/369/844/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявниці ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000017 від 29.04.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, накладеного на майно згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/5939/21 від 12.05.2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000017 від 29.04.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, накладеного на майно згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/5939/21 від 12.05.2021 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.05.2021 року по справі № 369/5939/21 (провадження № 1-кс/369/1157/21) було задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області про накладення арешту на належну ОСОБА_3 на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 кв.м., та заборонено відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищевказаним нерухомим майном.

ОСОБА_3 , являється власницею спірної квартири з 27.11.2020 року.

Право власності підтверджується Свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 27.11.2020 року, виданим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 та зареєстрованим в реєстрі під № 8087.

Вищевказане речове право зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 , що підтверджується Інформаційною довідкою від 01.03.2023 року № 324386604.

Вищевказану спірну квартиру заявниця придбала на електронних торгах, які проводилися Державним підприємством СЕТАМ, що підтверджується Протоколом від 23.11.2020 року № 512820.

За придбання спірної квартири заявниця заплатила 579 980,41 грн.

Відповідно до відомостей зазначених у Протоколі від 23.11.2020 року № 512820 та Свідоцтві серії НОМЕР_1 від 27.11.2020 року, спірна квартира була виставлена на електронні торги в межах виконавчого провадження № 62470231.

Дане виконавче провадження було відкрито приватним виконавцем ОСОБА_6 за відповідною заявою фінансової компанії ТОВ Вердикт Капітал про стягнення заборгованості з ОСОБА_7 .

Також представник заявниці відзначав, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування чи передачі майна.

Як до, так і після накладення арешту на майно власником вчинялися та вчиняються всі необхідні дії для збереження даного майна з метою подальшого використання в якості житла.

З моменту реєстрації даного кримінального провадження з 29.04.2021 року, пройшло два роки. Провадження по даній справі ніяким чином не пов`язане з ОСОБА_3 як власницею майна. Ані підозра, ані, тим більше, обвинувачення їй не пред`явлено.

Тобто власниця спірної квартири не має жодного процесуального статусу у даній справі, її фактичні дії не досліджувалися в межах досудового розслідування (кримінальне провадження № 0000017).

Також, заявник просив звернути увагу суду на те, що диспозиція ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу звучить наступним чином «Шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою».

Дана диспозиція жодним чином не стосується набуття права власності ОСОБА_3 на дане майно або ж реалізації прав, які належать виключно власнику майна.

ОСОБА_3 являється законним власником та добросовісним набувачем спірної квартири. Таким чином, зняття арешту жодним чином не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а тому наявні всі підстави для скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 кв.м.

На підставі вище наведеного, заявник просив слідчого суддю скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.05.2021 по справі № 369/5939/21 (провадження № 1-кс/369/1157/21), яким було задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області про накладення арешту на належну ОСОБА_3 на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 кв.м.

Заявниця та її представник в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали у повному обсязі, просили слідчого суддю його задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Бучанським РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 29.04.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.05.2021 року по справі № 369/5939/21 (провадження № 1-кс/369/1157/21) було задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області про накладення арешту на належну ОСОБА_3 на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 кв.м., та заборонено відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищевказаним нерухомим майном.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти російської федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 року по справі «Фрізен проти російської федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

З огляду на викладене, та враховуючи, що відносно ОСОБА_3 кримінальне провадження органом досудового слідства не здійснюється та їй не повідомлялось про підозру про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень передбачених КК України, не вбачається потреби, яка б виправдовувала такий ступінь втручання у права особи, яка володіє вказаним майном на законних підставах. Розумність та співрозмірність обмеження права власності законного власника вказаного майна суперечить завданням кримінального провадження. Зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права заявника, оскільки призводить до надмірного обмеження прав, тому вказаний арешт підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 64-2, 131, 170, 174 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000017 від 29.04.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, накладеного на майно згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/5939/21 від 12.05.2021 року - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.05.2021 року у справі № 369/5939/21, на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 кв. м. та скасувати заборону відчужувати, розпоряджатися та користуватися нерухомим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 кв. м.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1