Справа № 159/2103/23
Провадження № 1-кс/159/995/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про арешт майна

25 квітня 2023 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000451 від 19.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України) про арешт майна,

в с т а н о в и в :

в ході досудового розслідування встановлено, що на початку листопада 2022 року невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні ДНЗ №7 КЦПТО, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу з сумки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , викрала гаманець, вартістю 100 грн, в якому знаходились кошти в сумі 400 грн, чим спричинила майнових збитків на загальну суму 500 грн.

За заявою ОСОБА_4 від 18.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2023 внесено відомості про кримінальне правопорушення за №0000451 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, розпочато досудове розслідування.

20.04.2023 ОСОБА_5 добровільно видав належний ОСОБА_4 гаманець, пенсійне посвідчення НОМЕР_1 , видане ОСОБА_4 , банківські картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , належні ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 20.04.2023гаманець, пенсійне посвідчення НОМЕР_1 , банківські картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні; передані у камеру зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області.

21.04.2023 слідчий СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотання про арешт зазначеного майна із позбавленням права відчуження, користування, розпорядженя.

Клопотання мотивоване тим, що вилучені речі мають силу речових доказів, відповідають критеріям, зазначеним у частині першій статті 98 КПК України, а тому метою такого арешту є необхідність зберегти вилучене майно у порядку пункту 1 частини другої статті 170 КПК України; проведення його огляду, судових експертиз.

На розгляд клопотання повідомлені про судове засідання учасники провадження не з`явились.

Фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступних висновків.

Згідно із частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частин третьої-п`ятої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частини перша-третя статті 170 КПК України передбачають, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. В такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини другої статті статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до частини одинадцятої статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вилучене за результатми добровільної видачі майно має значення для забезпечення кримінального провадження за існування розумних підозр вважати, що існує можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні.

На виконання вимог частини першої сатті 173 КПК України слідчим доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 170 КПК України.

Накладення арешту на пенсійне посвідчення НОМЕР_1 , банківські картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 шляхом позбавлення права ними розпоряджатись, не позбавляючи законного власника такого майна права користуватися ним, на думку слідчого судді, відповідає критерію розумності та співрозмірності без надмірного втручання у право власності останнього. При цьому виходжу з того, що у потерпілої особи може виникнути необхідність використання таких речей.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 20.04.2023 майно, належне ОСОБА_4 : пенсійне посвідчення НОМЕР_1 , банківські картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 із забороною розпорядження цим майном.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 20.04.2023 майно, належне ОСОБА_4 : гаманець жіночий із забороною відчуження, розпорядження, користування цим майном.

Зобов`язати уповноваженого слідчого слідчого відділу Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області повернути власнику ОСОБА_4 пенсійне посвідчення НОМЕР_1 , банківські картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 .

На підставі частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 25.04.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1