ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/815/23 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/623/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харків в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-достроково звільнення від відбування призначеного покарання.

Суд першої інстанції зазначив, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого на протязі всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Проте такої «бездоганної» поведінки засудженого на протязі строку відбування покарання, судом першої інстанції не встановлено.

З огляду на характер застосованих відносно засудженого заохочень та їх періодичність суд першої інстанції прийшов до висновку, що за достатньо тривалий термін відбування покарання у місцях позбавлення волі, заохочувався три рази, заохочення носять однотипний характер, що є недостатнім для доведення його ступеню виправлення впродовж усього строку відбування покарання.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень за певний період часу не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення задовільнити.

Вислухавши доповідь судді, думки засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисту, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Так, ст. 81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду. І це право суд реалізує, спираючись на дані, які свідчать про доведення виправлення засудженого.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п. 17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений 16.03.2020 року вироком Київського районного суду міста Харкова, який постановою Верховного суду України від 12.01.2022 року перекваліфіковано з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 знаходиться в місцях позбавлення волі, початок строку відбування покарання 09.06.2018 року, кінець строку 09.06.2025 року.

Крім того, з матеріалів особової справи вбачається, що з 12.06.2018 по 08.06.2021 перебував в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», де характеризувався негативно, заохочень не мав. З 08.06.2021 по 19.10.2021 перебував в державній установі «Диканська виправна колонія (№12)», де характеризувався посередньо, заохочень не мав. З 24.10.2021 по 24.01.2022 перебував в державній установі «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, заохочень не мав. З 24.01.2022 по 24.10.2022 перебував в державній установі «Диканська виправна колонія (№12)», де характеризувався посередньо, заохочень не мав, розпорядок дня порушував 4 рази. З 24.10.2022 по 18.11.2022 року проходив лікування в лікувальному закладі при державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)», характеризувався посередньо. З 18.11.2022 відбуває покарання в державній установі «Диканська виправна колонія (№12)», має 3 заохочення, характеризується посередньо, працевлаштований у дільниці «Порошкове фарбування» цеху №3 за фахом маляр.

З огляду на вище приведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а наведені захисником обставини враховані судом при ухваленні рішення.

Звідси, оскільки судом при постановленні ухвали не допущене порушення вимог чинного процесуального та матеріального законодавства,то апеляція засудженого не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 407, 409, 419 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді