Справа № 709/121/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року смт Чорнобай

Колегія суддів Чорнобаївського районного суду Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження №0000212, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 серпня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Жовнине Золотоніського району, Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, пенсіонера, одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, інвалідом, депутатом, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не являється, учасника бойових дій, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2

ст. 115 КК України

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_12 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_13 ,

в с т а н о в и л а :

Обвинувачений ОСОБА_5 , 16 серпня 2022 року близько 11 години 40 хвилин, знаходячись за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій умисел направлений на позбавлення життя іншої людини, а саме ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи власні дії та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи заздалегідь заготовлену та пристосовану для нанесення тілесних ушкоджень, відповідно до висновку експерта № СЕ - 19/124-22/13223-БЛ від 13.12.2022 року, гладкоствольну двоствольну мисливську рушницюз горизонтально-спареними стволами 16 калібру моделі ТОЗ-БМ № НОМЕР_2 промислового виробництва СРСР, 1947 року, споряджену в правому стволі, відповідно до вищевказаного висновку експерта, патроном 16 кулею «D Dupleks Monolit», та в лівому стволі патроном, який споряджений шротом та виготовленим саморобним способом, здійснив постріл з правого ствола в ОСОБА_14 , чим відповідно до висновку експерта № 05-8-02/186, спричинив останньому вогнепальне наскрізне проникаюче поранення грудної клітки та черева, що спричинило смерть ОСОБА_14 .

Він же, 16 серпня 2022 року близько 11 години 40 хвилин, знаходячись за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи необережно у виді кримінальної протиправної самовпевненості, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, використовуючи гладкоствольну двоствольну мисливську рушницю з горизонтально-спареними стволами 16 калібру моделі ТОЗ-БМ № НОМЕР_2 промислового виробництва СРСР, 1947 року, споряджену в правому стволі патроном 16 кулею «D Dupleks Monolit», та в лівому стволі патроном, який споряджений шротом та виготовленим саморобним способом, здійснив постріл з правого ствола в ОСОБА_14 , чим спричинив також і поранення потерпілої ОСОБА_9 , яка перебувала між ОСОБА_5 та ОСОБА_14 . У результаті чого, відповідно до висновку експерта №02-01/691 від 02.11.2022 спричинив ОСОБА_9 ушкодження у вигляді наскрізної рани верхньої третини лівого плеча та відкритий перелом лівої плечової кістки у верхній третині, які не носять ознак небезпеки для життя в момент заподіяння та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, після чого залишив місце вчинення злочину.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 зазначила, що вважає вину обвинуваченого доведеною. Пояснення ОСОБА_5 про те, що він не мав умислу на вбивство просила суд оцінювати критично як намагання уникнути покарання. Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих обставин, наявність обтяжуючих обставин, просила суд визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_15 він знає давно, вони сусіди та інколи між ними виникали конфлікти. Так, детально обставини події він не пам`ятає, оскільки був напідпитку. 16.08.2022 року зранку до нього прийшов ОСОБА_15 із спиртним, вони розпивали спиртні напої в літній кухні та між ними виник конфлікт на військову тему. Потім вони вийшли на вулицю та на крик прийшла його мати ОСОБА_9 , яка намагалася їх розборонити. ОСОБА_15 хапав матір за руки, штовхав її та його це обурило. Також пояснив, що він був під впливом алкоголю та на його дії вплинула поведінка ОСОБА_15 , який штовхав матір, а тому він взяв до рук зброю. Він є мисливцем та зброю має з 1987 року, патрони також у нього були. Повідомив, що на той час у нього вдома було дві рушниці - одна його, а інша сина. Зазначив, що рушниця сина знаходилась в коридорі між дверима, а інша у сейфі. Вона була заряджена, оскільки він нею періодично відлякував птахів від пасіки, а також він її тримав зарядженою оскільки в країні йде війна та рушниця йому потрібна для самозахисту. Так, він пішов та взяв рушницю, вийшов в коридор та мати йому сказала: "що ти робиш", потім мати зайшла в коридор, а за нею був ОСОБА_15 , мати хватала за рушницю і пролунав постріл, як це сталося пояснити не може. Він вийшов на двір, кинув рушницю та присів біля ОСОБА_16 , що говорив не пам`ятає, лише пам`ятає як матері казав, що потрібно викликати швидку та поліцію. Потім він зайшов у будинок, взяв свою рушницю та у нього були думки про суїцид. До приїзду поліції він перебував в будинку. Про вчинене шкодує.

Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , матері обвинуваченого, про те, що вона попросила ОСОБА_14 відремонтувати паркан, він почав робити паркан, але не доробив. Пройшов деякий час та вона попросила ОСОБА_17 щоб пішов до ОСОБА_16 з приводу паркану, але він відповів, що не хоче з ним мати ніякого діла. Наступного дня вона поралася вдома по господарству та почула крики у дворі ОСОБА_17 . Вона пішла до сина і помітила, що останній бореться з ОСОБА_16 , він нахилив голову ОСОБА_17 до землі. Вона звернулася до ОСОБА_16 та сказала щоб він йшов з двору, останній вхопив її за обидві руки і відкинув до винограду. Потім ОСОБА_17 пішов в хату і вона помітила, як останній стояв у коридорі з рушницею. Зазначила, що вона підійшла впритул до ОСОБА_17 , однією рукою тримала рушницю, дуло якої було направлено в плече, а іншою хотіла взятись за нього, а ОСОБА_16 був позаду неї, він навис у неї на плечі і хотів вдарити ОСОБА_17 , але пролунав постріл. Вказала, що після пострілу вона не впала, а ОСОБА_16 впав, ОСОБА_17 підійшов до нього і запитав: "чим я тобі можу допомогти?". Потім вона зателефонувала до онука і до сусідки ОСОБА_18 ;

- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , матері потерпілого ОСОБА_14 , про те, що вона з ОСОБА_16 розмовляла в понеділок, він розповідав про свої плани, а у вівторок зателефонував ОСОБА_19 (зять) і повідомив, що трапився нещасний випадок, щоб вона збиралася, за нею заїдуть. Коли ОСОБА_19 приїхав то повідомив, що ОСОБА_16 поранено в живіт, його везуть в лікарню в смт Чорнобай. Вони приїхали до лікарні і чекали приблизно 40 хвилин. Потім приїхала швидка і їм повідомили, що до ОСОБА_20 живим не довезли. Повідомила, що вона сіла у швидку і його повезли в м. Золотоноша, коли вони їхали, вона тримала голову ОСОБА_16 , в нього був великий отвір під сонячним сплетінням, а коли повернула тіло, то помітила ще один отвір ззаду, але менший і для себе зробила висновок, що йому вистрілили в спину. Вказала на те, що ОСОБА_16 був на війні і коли повернувся, то змінив своє ставлення до життя, він хотів жити, мати сім`ю, дитину. Дуже зрадів коли ОСОБА_21 завагітніла. Зазначила, що шкода їй не відшкодована;

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , цивільної дружини потерпілого

ОСОБА_14 , про те, що 16 серпня 2022 року о 10:40 вона повернулася з роботи та ОСОБА_16 вдома не було, вона зателефонувала до нього і запитала де він. Зайшовши в двір ОСОБА_22 вона почула гомін в літній кухні, стала на порозі, а ОСОБА_16 сидів на лавці, ОСОБА_22 сидів біля столу на стільці, вони випивали спиртні напої. Вона не змогла забрати ОСОБА_16 та пішла додому. Через годину почула глухий хлопок, але уваги не звернула, потім почула крики, вийшовши з двору зустріла ОСОБА_23 , яка бігла і кричала їй щоб не йшла туди, там багато крові, а ти вагітна. Вона запитала, що трапилося, їй повідомили, що баба ОСОБА_21 з простреленим плечем, а ОСОБА_16 там немає. Вона повернулася додому, зателефонувала ОСОБА_16 і вийшла з двору в сторону ОСОБА_22 , із двору біг ОСОБА_24 та сказав їй, щоб вона принесла бинти і в цей момент вона почула, що дзвонить телефон ОСОБА_16 у дворі ОСОБА_22 . Вказала на те, що коли вона зайшла в двір до ОСОБА_22 , то побачила, що ОСОБА_16 лежав головою на порозі літньої кухні на правому боці, підійшовши до нього вона помітила поранення в живіт. ОСОБА_24 зробив з бинта тампон і вона тримала рану, а ОСОБА_24 телефонував до швидкої. Вказала на те, що весь час вона перебувала біля ОСОБА_16 . Швидка приїхала через 40 хвилин, фельдшер навіть не оглянула ОСОБА_16 і сказала, що будуть надавати допомогу бабі ОСОБА_21 , їй поставили крапельницю. Потім намагалися поставити крапельницю ОСОБА_16 , поклали його на каталку, помістили у швидку і чекали іншу швидку, а потім поїхали до лікарні. По дорозі швидка зупинилася, їх пересадили в іншу швидку, оскільки у ОСОБА_16 була клінічна смерть, почали проводити реанімаційні дії, до лікарні його живим не довезли. Зазначила, що біля лікарні вона зателефонувала до дядька ОСОБА_25 і попросила, що її забрали додому, по дорозі останній повідомив, що до нього телефонував ОСОБА_16 і говорив, що " ОСОБА_22 хоче мене вбити", він на останнього розізлився і сказав щоб ішов додому. Також зазначала, що ОСОБА_5 часто приходив до них із випивкою, були конфлікти з приводу пасіки та військової служби. За день до цієї подій, люди говорили, що ОСОБА_5 бігав за матір`ю із рушницею. Повідомила, що шкода їй не відшкодована;

- показаннями свідка ОСОБА_26 про те, що ОСОБА_27 це її сусід, а з ОСОБА_9 вона в дружніх відносинах. 16.08.2022 року до неї зателефонувала ОСОБА_9 приблизно об 11:20 та повідомила, що ОСОБА_17 застрелив ОСОБА_15 , а її поранив в плече. Вона побігла до двору ОСОБА_22 та побачила, що ОСОБА_28 стояла у дворі біля виноградника, а ОСОБА_16 лежав головою до порогу літньої кухні, біля нього сидів ОСОБА_17 і говорив: "брат чим тобі допомогти?". Вона підбігла до ОСОБА_28 , подивилася які в неї поранення та запитала що сталося. Вказала, що ОСОБА_17 взяв рушницю і пішов до хати, ОСОБА_27 стогнав, біля нього була ОСОБА_21 , коли вона прийшла не бачила, оскільки бігала по рушника. Ще там був ОСОБА_24 , вони ОСОБА_28 відвели в кухню, посадили та чекали швидку, у останньої були синці на руках, вона повідомила, що це ОСОБА_16 хапав її за руки. Швидка ОСОБА_29 приїхала хвилин через 40, на запитання чому швидка не забирає ОСОБА_15 , відповіли, що є ще одна потерпіла і вони не мають права їхати. Потім приїхала ще одна швидка і приїхав наряд поліції. Також пояснювала, що ОСОБА_17 дуже реагував на тему війни, говорив, що хлопці воюють, а ОСОБА_16 ховається. До матері відносився дуже добре;

- показаннями свідка ОСОБА_30 про те, що ОСОБА_9 є його бабою, очевидцем конфлікту між ОСОБА_15 та ОСОБА_22 він не був, але ОСОБА_17 говорив, що ОСОБА_15 ухиляється від призову. 16.08.2022 року, зранку, точно не пам`ятає, з телефонної розмови бабусі він зрозумів, що щось сталося, вона плакала. Зайшовши у двір він помітив, що на подвір`ї стояла бабуся в крові, а ОСОБА_16 лежав головою до кухні, біля нього сидів дядя ОСОБА_31 , рушниця лежала з правого боку. Він підбіг до них та дядя ОСОБА_31 сказав, щоб викликав швидку. Потім він побіг додому по бинти та по дорозі зустрів тітку ОСОБА_32 і в цей час телефонував до швидкої, повідомив про вогнепальне поранення. Потім він повернувся назад, біля ОСОБА_16 вже сиділа ОСОБА_21 , він взяв бинт і тампував ОСОБА_16 рану, потім підійшов до бабусі, яку відвели в кухню та обробив їй рану. Вказав, що швидку чекали довго, приблизно 30 хвилин, приїхала швидка почали надавати допомогу ОСОБА_16 . Про те, що у ОСОБА_5 є рушниця він знав, оскільки останній був мисливцем, також був сейф. Що робив ОСОБА_15 у ОСОБА_22 сказати не може, але з інших слів може сказати, що останні випивали;

- даними витягу з ЄРДР, згідно з яким зареєстроване кримінальне провадження

№ 0000212від 16 серпня 2022 року; повідомленням про те, що 16 серпня 2022 року близько 11:40 ОСОБА_5 в результаті раптового конфлікту здійснив постріли із рушниці та спричинив вогнепальні поранення чоловіку та своїй матері. Потерпілі доставлені до ОСОБА_33 багатопрофільної лікарні (т. 2 а.с. 36);

- даними протоколу обшуку від 16 серпня 2022 року, фототаблиці та відеозапису до нього, згідно якого, за результатами обшуку, проведеного у домоволодінні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зафіксована обстановка на подвір`ї, в приміщеннях літньої кухні та будинку, виявлено плями бурого кольору та вилучено: 1 патрон та 1 гільза, вилучені з каналів стволів рушниці № НОМЕР_3 , рушниці, патрони, порох та інші предмети (т. 2 а.с. 37-82);

- даними протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння № 205 від 16 серпня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_5 16 серпня 2022 року о 20:40 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результати приладу "Алкофор" 1,05 проміле (т. 2 а.с. 120);

- даними протоколу огляду місця події від 16 серпня 2022 року, під час якого було оглянуто карету швидкої допомоги, а саме спецавтомобіль в середині якого на каталці в лежачому положенні виявлено труп ОСОБА_14 та виявлені пошкодження на тілі (т. 2

а.с. 121-122);

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16 серпня 2022 року, згідно якого фактичне затримання ОСОБА_5 відбулося 16 серпня

2022 року о 18:40, проведено його обшук, останній заяв та скарг не мав, вилучено штани зі шкіряним поясом (т. 2 а.с. 156-160);

- даними протоколу огляду місця події від 17 серпня 2022 року, під час якого було оглянуто приміщення моргу Золотоніського міськрайонного бюро СМЕ та було виявлено труп ОСОБА_14 , який розміщений на каталці, виявлені пошкодження на тілі та вилучено речові докази (т. 2 а.с. 161-164);

- даними висновку експерта №05-8-02/186 від 17 серпня 2022 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_14 настала від вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки та черева. Враховуючи вираженість трупних змін смерть ОСОБА_14 настала за 16-24 годин до проведення експертизи. У трупа ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження: вхідна рана на передній черевній стінці, що підтверджується наявністю мінус-тканини, неправильною округлою формою, радіальними розривами шкіри та осадненням. Вихідна рана на грудній клітці ліворуч підтверджується відсутністю мінус тканини, неправильною зірчастою формою, відсутністю осаднення навколо рани. Рановий канал від рани №1 до рани №2 направлений спереду назад, справа наліво, майже в горизонтальному напрямку. Дані ушкодження виникли від дії вогнепального снаряду в результаті пострілу з вогнепальної зброї за декілька хвилин чи десятків хвилин до смерті, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, в зв`язку з небезпекою для життя. В крові трупа ОСОБА_14 виявлено етанол в кількості 4,12 проміле. Така концентрація етилового спирту в крові вказує на алкогольне сп`яніння тяжкого ступеню відносно живих осіб (т. 2 а.с. 165-167);

- даними протоколу огляду місця події від 17 серпня 2022 року, під час якого було оглянуто кабінет №4 КНП "Чорнобаївська багатопрофільна лікарня", де ОСОБА_34 (працівник Чорнобаївської ЦРЛ) добровільно видав пластичну заглушку (пиж), яка була вилучена з верхньої третини лівого плеча ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 169);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22 серпня 2022 року з відеозаписом до нього, за участі підозрюваного ОСОБА_5 , під час якого останній розповів та показав як та за яких обставин він здійснив постріл у ОСОБА_14 (т. 2 а.с. 170-173);

- даними висновку експерта № СЕ-19-22/29370-БД від 16 листопада 2022 року, таблиці та фототаблиці до нього, згідно якого встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_14 та генетичні ознаки букального епітелію ОСОБА_5 , досліджено піднігтьовий вміст зрізів нігтьових пластин з рук ОСОБА_14 та ОСОБА_5 (т. 2

а.с. 176-198);

- даними висновку експерта № СЕ-19-22/29376-БД від 17 листопада 2022 року, таблиці та фототаблиці до нього, згідно якого встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_9 (об`єкт №1); на зовнішніх поверхнях рушниці, а саме руків`ї, прикладі, спускових гачках, курках, фіксаторі стволів, стволах та цівці, виявлені поодинокі клітини з ядрами, крові людини не виявлено; встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених на зовнішній поверхні рушниці, а саме на цівці, які збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_5 та не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію потерпілих ОСОБА_9 та

ОСОБА_14 ; походження клітин в об`єкті №2.7 від потерпілих ОСОБА_9 та

ОСОБА_14 виключається (т. 2 а.с. 201-213);

- даними висновку судово-психіатричного експерта № 488 від 15 вересня

2022 року, згідно якого у період кримінальних правопорушень (16.08.2022 року)

ОСОБА_5 на будь-який психічний розлад не страждав, за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_5 на будь-який психічний розлад не страждає і за психічним станом у теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 3 а.с. 2-6);

- даними висновку експерта № 05-1-08/197 від 19 вересня 2022 року та таблиці до нього, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_14 відноситься до групи крові 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А, за ізосерологічної системи АВ0; кров потерпілої ОСОБА_9 відноситься до групи крові АВ(ІV), за ізосерологічної системи АВ0; в слідах на марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору знайдена кров людини та виявлений антиген Н; антиген Н, виявлений в слідах крові людини на марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору, може походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, але категорично висловитися неможливо, так як антиген Н міститься в інших групах крові, як супутній. Походження крові від потерпілого ОСОБА_14 не виключається. Даних про походження крові від потерпілої ОСОБА_9 не виявлено (т. 3 а.с. 7-9);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-22/9397-БЛ від 02 листопада 2022 року згідно якого чотири предмети із наданих на експертизу, являються частинами нарізної вогнепальної зброї, з яких: один предмет являється стеблом, курком, ударником, бойовою пружиною та з`єднувальною планкою, які скріплені між собою 7,62 мм магазинної гвинтівки зразка 1891/1930 року конструкції Мосіна, промислового виробництва СРСР; один предмет являється бойовою личиною 7,62 мм магазинної гвинтівки зразка 1891/1930 року конструкції Мосіна, промислового виробництва СРСР; один предмет являється спусковим гачком 7,62 мм магазинної гвинтівки зразка 1891 року конструкції Мосіна, промислового виробництва СРСР; один предмет являється стеблом затвору 7,62 мм магазинної гвинтівки зразка 1891 року конструкції Мосіна, промислового виробництва СРСР. Один предмет являється частиною нарізної вогнепальної ствольною коробкою 7,62 мм магазинної гвинтівки зразка 1891/1930 року конструкції Мосіна, промислового виробництва СРСР (т. 3 а.с. 10-15);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-22/9394-БЛ від 09 листопада 2022 року, згідно якого один патрон являється боєприпасом до нарізної вогнепальної зброї - 7,62-мм проміжним патроном зразка 1943 року, який споряджено кулею зі сталевим осердям, промислового виробництва, який придатний до стрільби; один патрон являється боєприпасом до нарізної вогнепальної зброї - 7,62-мм проміжним патроном зразка 1943 року, який споряджений кулею зі сталевим осердям, промислового виробництва, який придатний до стрільби; один патрон являється боєприпасом до нарізної вогнепальної зброї - гвинтівковим патроном калібру 6,5х52 Mannlicher-Carcano, промислового виробництва; один предмет являється частинами боєприпасу до нарізної вогнепальної зброї - гільзою 7,62 мм патрона до пістолету зразка 1930-1933 рр., конструкції Токарева (ТТ), промислового виробництва та кулею 7,62-мм патрона до револьверу "Наган", промислового виробництва, які скріплені між собою; п`ять патронів являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї; дані патрони являються: чотири патрони 5,6 мм спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалювання з яких три патрони промислового виробництва Remington США, один патрон промислового виробництва RWS Німеччина; один патрон 5,6 мм пістолетним укороченим патроном кільцевого запалення "Олімп", промислового виробництва, які придатні до стрільби (т. 3 а.с. 17-24);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-22/9400-БЛ від 26 вересня 2022 року, згідно якого рушниця являється гладкоствольною вогнепальною зброєю - гладкоствольною двоствольною мисливською рушницею з вертикально-спареними стволами 12 калібру, моделі ТОЗ-34ЕР, промислового виробництва СРСР, яка придатна для стрільби. Сімдесят сім патронів являються боєприпасами до гладкоствольної мисливської зброї. Дані патрони являються: одинадцять патронів - мисливськими патронами 16 калібру з яких вісім патронів споряджені шротом промисловим способом; два патрони споряджені кульовим снарядом промисловим способом та один патрон споряджено картеччю саморобним способом; шістдесят шість патронів - мисливськими патронами 12 калібру з яких: тридцять патронів споряджені шротом промисловим способом; два патрони споряджені шротом саморобним способом; двадцять два патрони споряджені картеччю саморобним способом; дванадцять патронів споряджені кульковим снарядом саморобним способом, які придатні для стрільби (т. 3 а.с. 26-34);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-22/9411-ФХВР від 26 січня 2023 року та фототаблиці до нього, згідно якого на кофті чорного кольору, різнокольоровому халаті та різнокольоровому фартуху виявлено речовини, які можуть бути віднесені до продуктів пострілу бездимним (нітроцелюлозним) порохом (т. 3 а.с. 36-40);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-22/9413-ФХВР від 24 січня 2023 року та ілюстрованої таблиці до нього, згідно якого на марлевих тампонах (змиви з рук

ОСОБА_5 ) виявлено речовини, які можуть бути віднесені до продуктів пострілу бездимним (нітроцелюлозним) порохом (т. 3 а.с. 42-45);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-22/9414-ФХВР від 25 січня 2023 року та ілюстрованої таблиці до нього, згідно якого на штанах синього кольору, які належать ОСОБА_5 , виявлено речовини, які можуть бути віднесені до продуктів пострілу бездимним (нітроцелюлозним) порохом (т. 3 а.с. 47-50);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-22/9415-ФХВР від 27 січня 2023 року та ілюстрованої таблиці до нього, згідно якого на кофті біло-синього кольору, штанах чорного кольору, шкарпетках чорного кольору та трусах синього кольору, які належали ОСОБА_14 , виявлено речовини, які можуть бути віднесені до продуктів пострілу бездимним (нітроцелюлозним) порохом (т. 3 а.с. 52-56);

- даними висновку експерта № КСЕ-19/124-22/9461 від 22 грудня 2022 року та ілюстрованої таблиці до нього, згідно якого три одноосновні бездимні (нітроцелюлозні) порохи відносяться до категорії вибухових речовин метальної дії та придатні для горіння (т. 3 а.с. 58-66);

- даними висновку експерта № КСЕ-19/124-22/9463 від 22 грудня 2022 року та ілюстрованої таблиці до нього, згідно якого два димні (чорні) порохи, два одноосновні бездимні (нітроцелюлозні) порохи та один двоосновний бездимний (нітроцелюлозний) порох відносяться до категорії вибухових речовин метальної дії та придатні для горіння (т. 3 а.с. 69-80);

- даними висновку експерта № КСЕ-19/124-22/9460 від 12 січня 2023 року та ілюстрованої таблиці до нього, згідно якого предмети являються корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, уніфікованим підривником дистанційної дії до ручних гранат модернізованим УЗРГМ, що ймовірно споряджений зарядом вибухових речовин, які до категорії боєприпасів не відносяться (т. 3 а.с. 83-92);

- даними висновку експерта № КСЕ-19/124-22/9459 від 10 січня 2023 року та ілюстрованої таблиці до нього, згідно якого предмет являється імітаційним патроном ИМ-85, який при поєднанні з електродетонатором придатний для здійснення вибуху (т. 3 а.с. 94-101);

- даними висновку експерта № КСЕ-19/124-22/9465-ВТХ від 06 січня 2023 року та ілюстрованої таблиці до нього, згідно якого два предмети являються навчально-імітаційними уніфікованими підривниками дистанційної дії до ручних гранат, до категорії вибухових пристроїв не відносяться, придатні для здійснення імітації вибуху (т. 3 а.с. 104-110);

- даними висновку експерта № КСЕ-19/124-22/9464-ВТХ від 13 січня 2023 року та ілюстрованої таблиці до нього, згідно якого два предмети являються оборонними чохлами до гучних гранат РГД-33, які являються додатковими елементами ручних гранат, та які не придатні для здійснення вибуху (т. 3 а.с. 113-116);

- даними висновку експерта № КСЕ-19/124-22/9498-ХЗ від 08 вересня 2023 року, згідно якого шість предметів зовні схожих на ножі не являються холодною зброєю (т. 3

а.с. 118-123);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16 вересня 2022 року з відеозаписом до нього, за участі потерпілої ОСОБА_9 , під час якого остання розповіла та показала як та за яких обставин відбувся постріл у неї та ОСОБА_14 (т. 3 а.с. 125-127);

- даними висновку експерта №05-8-02/186/13д від 27 жовтня 2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження: вхідна рана на передній черевній стінці, що підтверджується наявністю мінус-тканини, неправильною округлою формою, радіальними розривами шкіри та осадненням. Вихідна рана на грудній клітці ліворуч підтверджується відсутністю мінус тканини, неправильною зірчастою формою, відсутністю осаднення навколо рани. Від рани №1 до рани №2 йде рановий канал направлений спереду назад, справа наліво, майже в горизонтальному напрямку. Дані ушкодження виникли від дії вогнепального снаряду в результаті пострілу з вогнепальної зброї. Беручи до уваги наявність вогнепальних ран, напрямку ранового каналу, не виключається ймовірність спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 за обставин на які підозрюваний ОСОБА_5 вказав під час проведення слідчого експерименту від 22.08.2022 року за його участі. Не виключена ймовірність виникнення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 за обставин на які потерпіла ОСОБА_9 вказала під час проведення слідчого експерименту від 16.09.2022 року за її участі (т. 3 а.с. 128-130);

- даними висновку експерта №02-01/691 від 02 листопада 2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 , мали місце ушкодження: наскрізна рана верхньої третини лівого плеча та відкритий перелом лівої плечової кістки у верхній третині, садна обох передпліччів та верхньої третини правого плеча; наскрізна рана верхньої третини лівого плеча та відкритий перелом лівої плечової кістки у верхній третині могли виникнути внаслідок пострілу з вогнепальної зброї, не носять ознак небезпеки для життя в момент заподіяння та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; садна обох передпліччів та верхньої третини правого плеча виникли від дії тупих предметів до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 , могли виникнути в час та за обставин, вказаних в постанові про призначення експертизи. Тілесні ушкодження, у ОСОБА_9 , могли виникнути за обставин, вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.09.2022р., за її участю. Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 не могли виникнути за обставин, вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту від 22.08.2022 року за участю ОСОБА_5 (т. 3 а.с. 131-132);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-22/13223-БЛ від 13 грудня 2022 року, згідно якого рушниця являється вогнепальною зброєю - гладкоствольною двоствольною мисливською рушницею з горизонтально-спареними стволами 16 калібру моделі ТОЗ-БМ № НОМЕР_2 промислового виробництва СРСР, 1947 року, яка придатна для стрільби; два предмети являються частинами боєприпасу до гладкоствольної мисливської зброї - фрагментами кулі «D Dupleks Monolit», один полімерний предмет являється частиною боєприпасу до гладкоствольної мисливської зброї - полімерним пижем; патрон являється боєприпасом до гладкоствольної мисливської зброї - патроном 16 калібру; гільза являється частиною боєприпасу до гладкоствольної мисливської зброї - гільзою 16 калібру; патрон придатний для стрільби; гільза, була відстріляна з правого ствола мисливської рушниці «ТОЗ-БМ» 16 калібру промисловий № НОМЕР_2 1947 року виробництва (т. 3 а.с. 133-142);

- даними висновку експерта №05-8-02/186/15д від 15 грудня 2022 року та додатку до нього, відповідно до якого не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 «від пострілу з рушниці за обставин перебування його на лінії вогню (пострілу) за ОСОБА_9 яка була одягнута в халат та кофту» за умов, що вогнепальний снаряд мав достатню кінетичну енергію для утворення наскрізного ушкодження у перешкоді (потерпілої ОСОБА_9 ) та подальшим рухом і утворенням ушкодження на тілі потерпілого ОСОБА_14 . Напрямок ранового каналу у потерпілого ОСОБА_14 та тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 вказують на напрямок проходження вогнепального снаряду в тілі потерпілих та не є об`єктами знаходження напрямку на всьому шляху польоту вогнепального снаряду від зрізу капсульного ствола рушниці до вихідної рани; у ОСОБА_14 додаткових факторів пострілу (кіптяви, порошинок, металевих частин, бризок масла) не виявлено (т. 3

а.с. 144-148);.

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-22/13523-БЛ від 23 грудня 2022 року, згідно якого п`ять патронів являються боєприпасами до гладкоствольної мисливської зброї мисливськими патронами 12-го калібру, які придатні до стрільби (т. 3 а.с. 149-152);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-22/898-БЛ від 10 квітня 2022 року, згідно якого, відповідно до відео (файл Обшук 2) та відповідно до висновку експерта СЕ-19/124-22/13223-БЛ від 13.12.2023 року складовими частинами зарядженого патрону вогнепальної зброї ОСОБА_5 судячи з часток, вилучених з тіла ОСОБА_9 та ОСОБА_14 були гільза 16 калібру споряджена капсулем-запалювачем, метальний заряд, полімерний пиж та снаряду у вигляді кулі фірми "D Dupleks" (т. 3 а.с. 154-156);

Свідок ОСОБА_35 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_5 , у судовому засіданні, у відповідності до ст. 63 Конституції України, відмовилася давати показання.

Оцінюючи докази у їх сукупності, відповідно до ст.94 КПК України, у результаті всебічного, повного і неупередженого їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що обставини вчинення кримінальних правопорушень підтвердилися, обвинувачення доведене. За вчинені кримінальні правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 16.08.2022 близько 11 години 40 хвилин, знаходячись за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел спрямований на вбивство двох осіб, а саме: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи власні дії та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи заздалегідь заготовлену та пристосовану для нанесення тілесних ушкоджень, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-22/13223-БЛ від 13.12.2022, гладкоствольну двоствольну мисливську рушницю з горизонтально-спареними стволами 16 калібру моделі ТОЗ-БМ № НОМЕР_2 промислового виробництва СРСР, 1947 року, споряджену в правому стволі, відповідно до вищевказаного висновку експерта, патроном 16 кулею «D Dupleks Monolit», та в лівому стволі патроном, який споряджений шротом та виготовленим саморобним способом, здійснив постріл з правого ствола в ОСОБА_9 , чим відповідно до висновку експерта 02-01/691 від 02.11.2022 спричинив ОСОБА_9 ушкодження у вигляді наскрізної рани верхньої третини лівого плеча та відкритий перелом лівої плечової кістки у верхній третині, які не носять ознак небезпеки для життя в момент заподіяння та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, після чого виконавши усі дії, які ОСОБА_5 вважав необхідними вчинити для доведення злочину до кінця, а саме для позбавлення ОСОБА_9 життя, вважаючи, що потерпіла від отриманих тілесних ушкоджень померла, він залишив місце вчинення злочину, не закінченого з причин, що не залежали від його волі, а ОСОБА_9 каретою швидкої медичної допомоги доставлено до КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської селищної ради».

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 п. 1

ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство двох осіб.

Згідно ч. 3 ст. 337 КК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом вимагається, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за висунутим обвинуваченням.

Власне цей термін «стандарт доказування» (standard of proof) позначає рівень ймовірності, до якого обставина повинна бути підтверджена доказами, щоб вважатись дійсною.

Сторона обвинувачення, на яку покладено тягар доведення висунутого обвинувачення, подала суду докази того, що саме обвинувачений ОСОБА_5 здійснив один постріл у потерпілого ОСОБА_14 , саме цей постріл призвів до загибелі останнього та поранення потерпілої ОСОБА_9 , внаслідок якого потерпіла ОСОБА_9 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість ОСОБА_5 у заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження є доведеною, але суд встановив відмінні від органу досудового розслідування суб`єктивні ознаки вчиненого правопорушення, що дає суду підстави зробити інший висновок щодо правильності кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Разом з тим, суд остаточно визначає кваліфікацію, яка повинна надаватися з правової точки зору фактам у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_5 кваліфіковані як закінчений замах на умисне вбивство двох осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

За нормативним визначенням умисне вбивство (ст.115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння смерті потерпілого та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 128 КК України) за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано у ст. 25 КК України.

Отже, розмежування умисного вбивства (ст. 115 КК України) і необережне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження (ст. 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

За встановленими судом обставинами, після дослідження письмових матеріалів провадження, допиту обвинуваченого, потерпілих та свідків вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 жодних конфліктів зі своєю матір`ю та мотивів позбавити її життя не мав.

Водночас, Пленум ВСУ в п. 4 постанови № 2 від 7 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» звернув увагу судів на те, що замах на вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом - коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Прямий умисел має місце, зокрема, у випадках, коли винний усвідомлював, що внаслідок його дій з невідворотністю настане смерть іншої людини. Нанесення ушкоджень у життєво важливі органи тіла, котрі, як правило, спричиняють смерть потерпілого, але не призвели до смертельного наслідку лише в силу випадкового збігу обставин, не залежних від волі винного, належить кваліфікувати не за наслідками, що сталися, а як замах на умисне вбивство.

Якщо ж винний діяв не з прямим, а з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство. Тому у випадках, коли особа, завдаючи іншій особі тілесних ушкоджень, свідомо допускає настання будь-яких наслідків, у тому числі й смерті, вона не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство.

Злочин не може бути кваліфікований, як замах на вбивство й у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично були заподіяні.

Згідно з висновком експерта №02-01/691 від 02 листопада 2022 року у ОСОБА_9 , мали місце ушкодження: наскрізна рана верхньої третини лівого плеча та відкритий перелом лівої плечової кістки у верхній третині, садна обох передпліччів та верхньої третини правого плеча. Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли виникнути за обставин, вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.09.2022р., за її участю.

Стороною обвинувачення не надано суду жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 , здійснюючи один постріл мав умисел саме на вбивство двох осіб.

Враховуючи характер, локалізацію, механізм утворення травм у потерпілої

ОСОБА_9 та поведінку обвинуваченого, у якого виник конфлікт з потерпілим ОСОБА_14 , що ніким і не оспорюється, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_5 був відсутній умисел на умисне заподіяння потерпілій ОСОБА_9 саме смерті. При цьому суд зазначає, що в даному випадку має місце спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження внаслідок необережності, коли особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховувала на їх відвернення.

Суд зазначає, що в момент спричинення потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_5 був відсутній умисел саме на умисне вбивство потерпілої, що підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_9 , висновком експерта №02-01/691 від 02 листопада 2022 року, а також характером, локалізацією, механізмом утворення травм у потерпілої. При цьому суд також зауважує, що в діях ОСОБА_5 наявна саме протиправна самовпевненість, оскільки на переконання суду обвинувачений ОСОБА_5 легковажно розраховував на те, що постріл не зачепить його матір.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Наявності в діях обвинуваченого умислу (прямого або непрямого) на заподіяння смерті потерпілої ОСОБА_9 під час розгляду даного кримінального провадження не було встановлено. При цьому суд зазначає, що будь-яких даних про те, що ОСОБА_5 мав бажання та відповідний мотив спричинити потерпілій ОСОБА_9 смерть, або свідомо припускав можливість настання таких наслідків, матеріали кримінального провадження не містять та стороною обвинувачення не доведено, оскільки ні потерпілі, ні допитані в судовому засіданні свідки не надавали суду показань, оцінивши які можливо було б зробити висновок про те, що в даному випадку має місце саме замах на умисне вбивство потерпілої

ОСОБА_9 , а не спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження внаслідок необережності, як обґрунтовано встановлено судом.

Отже, в даному конкретному випадку мало місце не замах на умисне вбивство, а необережне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, у зв`язку з чим дії

ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 128 КК України із призначенням йому покарання у межах санкції цього кримінального закону.

Враховуючи викладене, суд не погоджується з доводами представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_13 про те, що в діях обвинуваченого наявний непрямий умисел на вбивство потерпілої ОСОБА_9 , оскільки протиправна самовпевненість та евентуальний умисел подібні за інтелектуальним моментом - в обох випадках особа усвідомлює можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння. Але, діючи злочинно самовпевнено, суб`єкт не бажає настання негативних наслідків, водночас при непрямому умислі вольовий момент характеризується байдужим ставленням до суспільно небезпечних наслідків діяння.

Суд критично відноситься до показів потерпілої ОСОБА_9 в тій частині, що в момент пострілу вона трималася за дуло рушниці, а ОСОБА_14 знаходився позад неї та намагався дістати обвинуваченого ОСОБА_5 .

Так, при пострілі з близької відстані, окрім кулі, на тіло людини також діють додаткові фактори пострілу: гази, полум`я, кіптява, порошинки, бризки мастила. Залежно від системи зброї ця відстань буде різною. Для одних видів зброї (сильного бою, довгоствольної) вона може обчислюватись у межах 1-1,5-2 м, для інших (короткоствольної, слабкої сили бою) - 50-80 см.

Таким чином, ознакою пострілу з близької відстані є присутність кіптяви і порошинок в окружності рани. Все зазначене вище відноситься і до пострілів через одяг. У цих випадках ознаки пострілу на близькій відстані будуть виражені на одязі.

Під пострілом з неблизької відстані розуміють таку дистанцію, коли на тіло діє тільки снаряд (куля), а додаткові фактори пострілу (кіптява, порошинки) не виявляються. Для короткоствольної зброї вона починається за межами 80-100 см, для довгоствольної -понад 1,5-2 м. Таким чином експерт позбавлений можливості точно визначити дистанцію, з якої постріл був зроблений. У цьому випадку він може тільки вказати, що ознак пострілу на близькій відстані не виявлено.

Такі показання потерпілої ОСОБА_9 спростовуються висновком експерта №05-8-02/186/15д від 30.12.2022, згідно якого відстань пострілу визначається за наявністю додаткових факторів пострілу на тілі потерпілого, а у ОСОБА_14 додаткових факторів пострілу (кіптяви, порошинок, металевих частин, бризок мастила) не виявлено.

Окрім цього, додаткових факторів пострілу не виявлено й на тілі потерпілої

ОСОБА_9 , а тому показання потерпілої в цій частині не узгоджуються з дослідженими судом доказами та потерпілі перебували на певній відстані від обвинуваченого в момент пострілу.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що він не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_14 та не погоджується з доводами сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 119 КК України (вбивство через необережність).

Так, ч. 1 ст. 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

На відміну від умисного вбивства, специфіка вбивства з необережності, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 119 КК України, згідно усталеної судової практики Верховного Суду, викладеної в постановах від 9 вересня 2021 року в справі

№ 361/2548/18, 16 березня 2023 року в справі № 155/486/21, полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості. Необережність є формою вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння. Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Тобто вбивство з необережності має місце лише при поєднанні усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання його суспільно небезпечних наслідків.

При вбивстві внаслідок злочинної самовпевненості винний передбачає можливість настання смерті іншої особи від вчинюваних ним дій (бездіяльності), але легковажно розраховує на її відвернення. При цьому повинен мати місце розрахунок на конкретні обставини, які, на думку винуватого, відвернуть настання смерті, однак такий розрахунок є легковажним. Обставинами, які, на думку винного, відвернуть настання смерті, можуть бути як його власні сили і можливості, так і діяльність інших людей, тощо. Тобто винний переконаний у ненастанні злочинного наслідку.

При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від учинюваних ним дій (бездіяльності), але повинен був і міг би її передбачити, діючи з більшою обачністю.

За обставинами справи, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи мисливцем, бравши участь в АТО, маючи знання та досвід використання вогнепальної зброї, в ході конфлікту із ОСОБА_14 , взяв рушницю та, перебуваючи на незначній відстані від нього, навів її на потерпілого ОСОБА_14 та здійснив постріл. У даному випадку він чітко усвідомлював можливі наслідки таких дій, а тому вчинення вбивства через необережність, за таких обставин, виключається.

Водночас суд зазначає, що на відміну від вольової ознаки вини у вчиненні злочину щодо потерпілої ОСОБА_9 , обвинувачений, на переконання суду, мав умисел саме на завдання смерті ОСОБА_14 , оскільки з останнім перебував в неприязних відносинах та періодично з ним конфліктував.

Суд не погоджується з доводами сторони захисту про те, що ОСОБА_9 набула статусу потерпілої з 16.09.2022, а тому всі слідчі дії, які проводилися з потерпілою ОСОБА_9 в період з 17.08.2022 по 16.09.2022 є неналежним доказом, зокрема відібрання букального епітелію ОСОБА_9 по яким, 24.08.2022 була винесена постанова про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, та, відповідно, висновок експерта №СЕ-19-22/29376-БД є недопустимим доказом.

Так, за обставинами даної справи слідчий ОСОБА_36 , яка не входила до складу слідчої групи, 17.08.2022 прийняла заяву від потерпілої ОСОБА_9 про визнання її потерпілою, вручила їй пам`ятку про права та обов`язки та провела допит потерпілої. Слідчим ОСОБА_37 16.09.2022 додатково допитано потерпілу ОСОБА_9 та вручено останній пам`ятку про права та обов`язки.

Згідно положень ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Положення чинного КПК України не вимагають від потерпілої особи подавати заяву про визнання її потерпілою лише слідчому, який входить до слідчої групи, така заява може бути подана працівнику правоохоронного органу. Прийняття зави від потерпілого не є слідчою дією, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілій була вручена, стороною захисту не зазначено які саме порушення основоположних прав та свобод потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_5 були при цьому допущені, не встановлено таких порушень і судом.

За таких обставин, підстави для визнання висновку експерта №СЕ-19-22/29376-БД недопустимим доказом, відсутні.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості доказу сторони обвинувачення - протоколу обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_5 від 16.08.2022.

Даний доказ досліджено судом в судовому засіданні та встановлено, що 16.08.2022 слідчим, в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_5 , було проведено обшук в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.

На виконання вимог вказаної норми в подальшому слідчий звернувся до слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про дозвіл на обшук. Згідно ухвали слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.08.2022, клопотання слідчого задоволено, дозвіл на обшук надано. Дотримання вимог процесуального законодавства при проведенні обшуку було предметом дослідження слідчого судді під час розгляду клопотання про надання дозволу на проведений обшук. При дослідженні даного доказу судом встановлено, що обшук проводився слідчим в присутності понятих, проводився відеозапис обшуку, ОСОБА_5 в цей час перебував у стані алкогольного сп`яніння та не міг брати участь у цій слідчій дії. А тому суд не вбачає підстав для визнання даного доказу недопустимим.

Щодо протоколу огляду місця події від 17 серпня 2022 року, під час якого було оглянуто кабінет №4 КНП "Чорнобаївська багатопрофільна лікарня", де ОСОБА_34 добровільно видав пластичну заглушку (пиж), яка була вилучена з верхньої третини лівого плеча ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 169) то суд зазначає, що даний протокол складений слідчим, яка не входила до слідчої групи.

Разом з цим, вирішуючи питання про допустимість даного доказу, суд повинен у межах доводів сторін перевірити, чи призвело це до порушення тих чи інших прав і свобод людини, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та/або Конституцією України. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17.

Стороною захисту не зазначено до порушення яких прав і свобод людини призвела дана слідча дія, а тому суд не погоджується з доводами сторони захисту про визнання даного протоколу недопустимим доказом.

Також, суд не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 22.08.2022 року за участі ОСОБА_5 у зв`язку з порушенням принципів його проведення, не активною захисною позицією захисника ОСОБА_38 та порушенням його призначення.

Так, згідно ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Зі змісту ст. 240 КПК України вбачається, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань; під час проведення слідчого експерименту може проводитися, зокрема фотографування; до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Зокрема, з відеозапису проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 вбачається, що під час його проведення останній без примусу чи тиску, досить чітко дає відповіді на запитання слідчого, що не заборонено та жодним чином не суперечить приписам КПК України, а саме вказує як та за яких обставин він здійснив постріл у потерпілих.

Судом встановлено, що протокол проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 містить його підпис без будь-яких зауважень.

На переконання суду, присутність захисника ОСОБА_38 під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 сприяла захисту прав останнього.

При цьому заборонених методів ведення досудового розслідування чи здійснення тиску на обвинуваченого при проведенні даної слідчої дії судом не встановлено.

Щодо інших доводів сторони захисту про визнання доказів неналежними та недопустимими, то суд зазначає, що стороною захисту не вказано наявність підстав, перелік яких зазначений у ст.ст. 85-88 КПК України, для визнання таких доказів неналежними та недопустимими. Натомість недоліки доказів, на які вказувала сторона захисту, на переконання суду не можуть слугувати достатніми та самостійними підставами для визнання їх неналежними та недопустимими.

Відповідно до вимог статті 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність незнятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, відповідно до положень Загальної частини КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються за ч. 1 ст. 115 КК України як особливо тяжкий злочин, за ст. 128 КК України як нетяжкий злочин, наслідки вчинених злочинів, які призвели до смерті молодої людини та поранення особи похилого віку, а тому суд вважає, що такі обставини збільшують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання суд також враховує дані про особу винного. Так, обвинувачений ОСОБА_5 частково визнав свою вину, раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, проживає один, за місцем проживання характеризується позитивно, приймає активну участь у громадському житті села, допомагає по господарству своїй матері, компрометуючі матеріали відсутні, нагороджувався грамотою за активну громадську діяльність, брав участь в АТО та є учасником бойових дій, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Частиною 2 статті 66 КК України визначено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що наведений у частині 1 статті 66 КК України перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в частині 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Так, з показів обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_9 , а також з висновку експерта №02-01/691 від 02 листопада 2022 року, судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_14 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, спровокував конфлікт та наніс тілесні ушкодження матері обвинуваченого - потерпілій ОСОБА_9 , яка є особою похилого віку та не могла чинити активний опір йому, чим фактично сприяв загостренню конфлікту між ними, а тому таку поведінку потерпілого ОСОБА_14 суд розцінює як неправильну.

Таким чином, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає як неправильна поведінка потерпілого.

Обставинами, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Так, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, їхні особливості та обставини вчинення, відношення обвинуваченого до скоєного, наявність пом`якшуючої обставини та обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, суд вважає, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень є кримінальне покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 скоїв декілька злочинів, а тому остаточне покарання має бути призначено за сукупністю злочинів, в порядку ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання, а тому у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід зарахувати строк з моменту фактичного його затримання, тобто з 16 серпня 2022 року.

Потерпіла ОСОБА_10 заявила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням та витрат на поховання (т. 1 а.с. 147-170).

В обґрунтування позову зазначалося, що матеріальна шкода, спричинена неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_5 становить 17575 гривень, що складається з витрат , які були понесені на поховання її сина ОСОБА_14 , придбання одягу, труни, інших ритуальних предметів для поховання сина. Крім того, позивачці завдана моральна шкода внаслідок смерті її сина, що спричинило та буде спричиняти протягом усього її життя душевні страждання, зазначені обставини істотно змінюють життя позивача. Відновити становище, яке існувало до смерті сина у її житті не можливо. Позивач переживає глибокі моральні страждання у зв`язку з втратою сина, який був її помічником, порадником та завжди був найближчою людиною. внаслідок пережитого шоку погіршився її психічний та психологічний стан, погіршилося здоров`я, а саме остання хворіє на гупертонічну хворобу, яка може бути викликана пережитим горем. Позивач вважає, що наявність прямого умислу на заподіяння смерті її сину та той цинізм з яким вчинено цей злочин також мають бути враховані судом при визначенні розміру моральної шкоди. В зв`язку з викладеним просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 500000 грн., витрати на поховання в розмірі 17575 грн. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 10000 грн.

На підтвердження позовних вимог до позовної заяви додано, копію свідоцтва про народження ОСОБА_14 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_14 , копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_10 від 12.01.2023 року, копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_10 від 15.02.2023 року, копію товарного чеку на суму 7500 грн., копію накладної на суму 10075 грн.

Від захисників обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 надійшов відзив на позовні заяви потерпілої, в якому останні вважають, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Щодо витрат на поховання, то обвинувачений

ОСОБА_5 згоден виплатити в повному обсязі понесені витрати на поховання в розмірі 17575 грн. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то представники відповідача вважають, що в позові взагалі не вказані мотиви задоволення стягнення моральної шкоди, не вказані докази, якими підтверджується сума вказана в позові, не наведені розрахунки того, чому саме в такому розмірі позивач просить задовольнити позов та не вказано з яких міркувань. Зазначили, що виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_10 датується 15.02.2023 року в той час, як на лікуванні пацієнт перебувала з 03.10.2022 року по 12.10.2022 року, відповідно до інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №027/о видається на руки хворому протягом трьох днів від дня виписки. На підставі викладеного вважають даний доказ недопустимим. Щодо витрат на професійну правову допомогу, зазначено, що до позовної заяви додано лише ордер про надання правничої допомоги адвокатом ОСОБА_13 , даний доказ в жодному разі не підтверджує витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. В зв`язку з викладеним просили задовольнити повністю в частині витрат на поховання, в частині моральної шкоди задовольнити частково та стягнути 250000 грн., в частині витрат на професійну правову допомогу відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року

№ 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду по справі №752/17832/14-ц (провадження №14-538цс19), викладеної у постанові від 15.12.2020, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує ступінь та характер душевних страждань потерпілої ОСОБА_10 внаслідок втрати близької їй людини, змушена була протягом тривалого часу з`являтися за викликами органу досудового розслідування та суду, що потребувало від неї додаткових зусиль для організації свого звичайного ритму життя, і з урахуванням майнового стану обвинуваченого цивільний позов ОСОБА_10 в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого підлягає до часткового задоволення, оскільки суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 300000 грн., яка буде співрозмірною, справедливою і розумною. Суд також бере до уваги перераховані кошти обвинуваченим в сумі 15000 грн. на рахунок відшкодування завданої моральної шкоди потерпілій, а тому такі кошти суд зараховує в рахунок відшкодування моральної шкоди. Тобто, остаточно підлягає до стягнення сума в розмірі 285000 грн., на відшкодування завданої моральної шкоди.

Вимога про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 витрат на поховання не підлягає до задоволення з огляду на добровільне відшкодування обвинуваченим

ОСОБА_5 даних витрат, а тому предмет спору у даному випадку відсутній.

На підтвердження відшкодування витрат надано платіжну інструкцію з якої вбачається, що платником є ОСОБА_5 , а отримувачем - ОСОБА_10 , призначення платежу - відшкодування матеріальної шкоди, сума 17575 грн. (т. 1 а.с. 237).

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

14 липня 2023 року представником потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_13 подано клопотання про долучення доказів на підтвердження витрат на професійну правову допомогу. В обґрунтування понесених витрат, адвокат ОСОБА_13 надав копію договору про надання правової допомоги від 22 лютого 2023 року, копію акта приймання-передачі наданих послуг №1 від 29 червня 2023 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних Адвокатським об`єднанням "Сидоров та Партнери" на виконання умов договору про надання правової допомоги від 22.02.2023 року наданих ОСОБА_10 , квитанцію від 29.06.2023 року на суму 10000 грн. (т. 3 а.с. 239-251).

З досліджених судом письмових доказів, наданих в обґрунтування понесених витрат, судом встановлено, що понесені потерпілою ОСОБА_10 процесуальні витрати у кримінальному провадженні у вигляді витрат на професійну правову допомогу, документально підтверджені, а тому цивільний позов в цій частині підлягає до задоволення.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів, що становлять 61557,81 гривень.

Суд не погоджується з доводами сторони захисту про те, що витрати на проведення деяких експертиз слід віднести на рахунок держави, оскільки вони не підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінуємих йому злочинах, з огляду на наступне.

Згідно із частиною 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Дотримання вимог зазначеної вище загальної засади кримінального провадження покладає обов`язок на сторону обвинувачення висунути і перевірити усі можливі версії щодо вчиненого кримінального правопорушення. У зв`язку з цим ними самостійно обираються засоби доказування (як якісно, так і кількісно) за допомогою яких будуть встановлені обставини, зазначені у статті 91 КПК України, та які не залежать від позиції сторони захисту та використання чи невикористання їх у подальшому під час судового розгляду.

Отже, покладання витрат за проведення експертиз на засудженого у даному випадку не є незаконним.

Такий висновок суду відповідає висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 23 червня 2021 року у справі №689/471/20.

Захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 застосований у виді запобіжного заходу тримання під вартою, слід залишити до набрання вироком законної сили.

Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, а тому заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою суду від 25.04.2023 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, колегія суддів,

з а с у д и л а :

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ст. 128 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі;

- за ст. 128 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його затримання з

16 серпня 2022 року до набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 застосований у виді запобіжного заходу тримання під вартою - залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням та витрат на поховання - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 285000 гривень моральної шкоди та 10000 гривень витрат на правову допомогу. В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Дію заходів забезпечення позову згідно ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року - продовжити протягом дев`яноста днів з дня набрання даним вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 61557,81 гривень процесуальних витрат на залучення експертів.

Речові докази, а саме:

- змив РБК, халат, фартух та кофта, 8 гільз, 5 металевих предметів схожих на частини зброї, металевий предмет схожий на частину зброї, 2 предмети схожі на оборонний чохол до ручної гранати, 114 гільз, 3 банки речовини схожої на порох, 114 куль, 4 банки та 1 пакет з речовиною схожою на порох, предмет схожий на імітаційний патрон з маркуванням НОМЕР_4 , корпус ручної гранати типу Ф-1, ймовірно запал типу УЗРГМ, ймовірно два імітаційні запали типу УЗРГМ, 92 гільзи, змиви з лівої та правої рук ОСОБА_5 , зрізи нігтів з лівої та правої рук, зразки букального епітелію, дактилокарта ОСОБА_5 , чужорідні тіла кількістю 2 шт.; волосся з потиличної лівої, правої сторони і скроні; зрізи нігтів з правої та лівої руки; 2 змиви з правої та лівої руки, одяг, а саме чорні спортивні штани, сірі труси, чорні шкарпетки, кофта в полоску, дактилокарта трупа ОСОБА_14 , зразок крові трупа ОСОБА_14 , що передано на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області - знищити;

- 1 патрон, 1 патрон, 2 патрони, 2 патрони, 1 патрон та 1 гільза вилучені з каналів стволів рушниці № НОМЕР_3 , 1 патрон виявлений в приміщенні № 2, 2 патрони виявлені в каналах стволів рушниці № НОМЕР_5 , 5 набоїв, 77 набоїв, предмет схожий на пиж, зразки букального епітелію ОСОБА_9 , що передано на зберігання на склад озброєння ГУНП в Черкаській області - знищити;

- 6 ножів, штани зі шкіряним поясом, що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області - повернути ОСОБА_5 ;

- рушниця, виявлена в приміщенні № 1, що передана на зберігання на склад озброєння ГУНП в Черкаській області - повернути власнику ОСОБА_39 ;

- рушниця виявлена в приміщенні № 3 з № У8527177, яка перебуває на зберіганні в Черкаському НДЕКЦ МВС України - повернути ОСОБА_5

- паспорт ОСОБА_5 , посвідчення водія, пенсійне посвідчення, посвідчення УБД, дозвіл на зброю, що передано на зберігання захиснику ОСОБА_7 - повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та його захисникам, прокурору, потерпілим та представникам потерпілих.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3