Справа № 308/7295/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційного провадження № 11-сс/4806/417/21 за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.08.2021 про накладення арешту на майно.

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000021, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.364 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2021.

Клопотання мотивує наступним.

В ході розгляду звернення ОСОБА_8 , зареєстрованого в ITC ІПНП (журналі ЄО) Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 30.12.2020 № 29957 за фактом виявлення ним проведення будівельних робіт по АДРЕСА_1 поруч АЗС «БРСМ» напроти АЗС «ОККО» на земельній ділянці, відведеній в приватну власність з порушенням містобудівного та земельного законодавства.

Відповідно до паспорта даного об`єкту його замовником є ОСОБА_9 , проектна документація розроблена ФОП ОСОБА_10 . Згідно повідомлення про початок будівельних робіт № ЗК 47, де планується будівництво будівлі комерційного призначення.

Згідно із рішенням 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 за № 1508 дана земельна ділянка по АДРЕСА_1 була відведена і передана у власність ОСОБА_11 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Перед цим даній особі, рішенням Ужгородської міської ради від 29.05.2014 № 1325 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки.

У 2015 році ОСОБА_11 здійснила поділ даної ділянки на 2 самостійні земельні ділянки за кадастровим номером :24:001:0470 площею 0,06 га та на :24:001:0471 площею 0,03 га. Згодом змінено цільове призначення обох.

При аналізі Публічної кадастрової карти України та Генерального плану міста Ужгород, затвердженого в 2004 році і опублікованого на офіційному сайті міськради, виявлено, що земельна ділянка, на якій проводиться будівництво, відведена всупереч генплану міста. Оскільки функціональне призначення даної території визначено для багатоквартирної житлової забудови, яке не передбачає індивідуальне будівництво.

Таким чином, у діях службових осіб Ужгородської міської ради наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, тобто зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Окрім того, дана земельна ділянка частково попадає в 50 метрову зону розташованої поруч і автозаправочної станції, що є порушенням п. 5.32 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів затверджених наказом МОЗ України № 173 від 19.06.1996.

Згідно із ст.39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

В ході опрацювання інформації наявної у відкритому доступі сайті «Публічна кадастрова карта України» за адресою https://map.land.gov.ua за допомогою функції «Архівні ділянки» було встановлено, що земельні ділянки за кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470 до поділу знаходилися під кадастровим номером :24:001:0461.

Вказані земельні ділянки визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови слідчого від 02.07.2021.

Враховуючи викладене, та те, що стосовно земельних ділянок за кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470 є достатні підстави вважати, що вони набуті кримінально протиправним шляхом, вони були об`єктом кримінально протиправних дій, тобто дані земельні ділянки можуть мати значення речових доказів по даному кримінальному провадженні, а тому з метою запобігання вчинення будь-яких дій спрямованих на їх відчуження, перереєстрацію, поділ, виділ та інше прокурор просив накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0471.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2021 клопотання у кримінальному провадженні № 0000021 прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту задоволено.

Слідчим суддею вказано, що при аналізі Публічної кадастрової карти України та Генерального плану міста Ужгород, затвердженого в 2004 році і опублікованого на офіційному сайті міськради, виявлено, що земельна ділянка, на якій проводиться будівництво, відведена всупереч генплану міста. Оскільки функціональне призначення даної території визначено для багатоквартирної житлової забудови, яке не передбачає індивідуальне будівництво.

В ході опрацювання інформації наявної у відкритому доступі сайті «Публічна кадастрова карта України» за адресою https://map.land.gov.ua за допомогою функції «Архівні ділянки» було встановлено, що земельні ділянки за кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470 до поділу знаходилися під кадастровим номером :24:001:0461.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером та :24:001:0471 з метою її збереження в якості речового доказу та недопущення продажу чи зміни власника, а тому клопотання підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі третя особа, щодо майна якої вирішується питання ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2021 про накладення арешту на майно і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 вказує на те, що в неї відсутня можливість вільно користуватися всім своїм майном.

Як вбачається по тексту оскаржуваної ухвали по даному кримінальному провадженню, підозру жодній особі не оголошено. А тому, хоча це прямо заборонено положеннями Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, в даному випадку виніс ухвалу про арешт майна із забороною відчуження, за відсутності у відповідному кримінальному провадженні підозрюваного (обвинуваченого).

Окрім того, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2021 у ВП № 66535617 - боржником зазначено ОСОБА_11 , а арешт накладено на її земельну ділянку за кадастровим номером :24:001:0471 площею 0,03 га, що розташована в АДРЕСА_2 .

В кримінальному провадженні вона, ОСОБА_6 , не є підозрюваною чи обвинуваченою у даному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_12 про арешт майна розглянуто без її участі, що призвело до порушення її прав, як власника арештованого майна та унеможливило надати обґрунтовані пояснення та заперечення.

Отже, слідчим суддею не враховано того факту, що вона є добросовісним набувачами арештованого нерухомого майна, яке в силу положень абз.2 ч.10 ст.170 КПК України не може підлягати арешту.

Таке порушення є достатньо вагомою підставою для скасування відповідної ухвали про арешт майна в апеляційному порядку.

Вимог ч.ч. 2,4,5,6,7 ст.173 КПК України слідчим суддею не було дотримано.

Суд першої інстанції здійснив розгляд клопотання без повідомлення власника майна, на підставі чого виніс оскаржену ухвалу.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд визнає, що наведена вище апеляційна скарга третьої особи ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності третьої особи ОСОБА_6 , неявка якої з огляду на положення ст.405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що сторона захисту належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст.170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчим суддею взяті до уваги положення Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладений у Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Так, перевіривши доводи клопотання та викладені в судовому рішенні висновки, апеляційний суд погоджується з твердженнями слідчого судді про те, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим у клопотанні майна критеріям, передбаченим у ст.98 КПК України, а відповідно й можливості його використання стороною обвинувачення як доказу в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, із метою належного забезпечення потреб досудового розслідування, зокрема, для збереження речових доказів, з метою запобігання вчинення будь-яких дій спрямованих на їх відчуження, перереєстрацію, поділ, виділ та інше.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд бере до уваги те, що вказане вище майно, на яке накладено арешт, відповідає зазначеним у ст.98 КПК України критеріям і може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; що органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч.1 ст.170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце.

Як вбачається із приєднаних до клопотання матеріалів, у провадженні Ужгородької окружної прокуратури перебуває кримінальне провадження за № 0000021, відомості про кримінальне правопорушення в якому 06.01.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Встановлені органом досудового розслідування обставини підтверджуються витягом з ЄРДР від 06.01.2021 (а.с. 6-7), повідомленням про кримінален правопорушення в порядку ст..214 КПК України (а.с. 8-9), протоколом огляду місця події від 02.07.2021 (а.с. 13-15), постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів (а.с. 17-18).

Вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на вказане у клопотанні прокурора майно.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а тому, з огляду на положення ч.3 ст.407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.08.2021 про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: