ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/828/23 Справа № 178/606/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000110 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 (з доповненнями) та прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню світу, працюючого пекарем ТОВ ВП «Агроінвест-Т», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України,

Встановила:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців;

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю скоєних кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 01.03.2020 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 28.02.2020 року близько 16.00 години, на запрошення власниці зайшов до приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала раніше йому знайома потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Знаходячись у кухні вказаного будинку, під час розмови з ОСОБА_10 , ОСОБА_7 образився на зауваження останньої та у нього виник раптовий умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_10 .

Після чого ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажаючи їх настання, діючи умисно, з особливою жорстокістю, оскільки усвідомлював, що завдає потерпілій особливих фізичних страждань шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень у життєво важливі органи, які є явно надмірними для досягнення злочинного наслідку та незважаючи на це, обрав спосіб вчинення злочину, який охоплює діяння зайві (надмірні) для позбавлення життя потерпілого, про що свідчить нанесення ударів по всім частинам тіла потерпілої, більшість з яких припала в область голови та тулуба, усвідомлюючи що ОСОБА_10 є особою похилого віку та не зможе чинити опір, наніс ОСОБА_10 руками та ногами не менше 60 ударів, а саме: в ділянку тулуба близько 10 ударів, ділянку голови - 23 удари, правої нижньої кінцівки - 4 удари, правої верхньої кінцівки - 11 ударів, лівої нижньої кінцівки - 3 удари, лівої верхньої кінцівки - 9 ударів, спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітини: переломи 2,3,4,6,7-го ребер по середнє-ключичній лінії ліворуч, 9,10 ребер у передній пахвинній лінії ліворуч; 2,3,4,6 - го ребер по середнє-ключичній лінії праворуч, 7,8 -го ребер у передній пахвинній лінії праворуч з крововиливами у міжреберні м`язи відповідно переломам, розміром ліворуч - 20x3,0 см, праворуч - 21x4,0 см, перелом 3-го ребра по заднє-пахвинній лінії ліворуч, синців в проекції рукоятки груднини з розповсюдженням на підключичну ділянку праворуч, овальний розміром 8,0x5,0 см; в 2-му та 4-му міжребір`ях по середнє-ключичній лінії ліворуч овальний, розміром 9,0x5,0 см; по лівому краю пупочного кільця, овальний розміром 4,0x3,0 см; в правій мезогастральній ділянці, розміром овальний 1,0x0,9 см; в проекції переднє-верхній ості тазу праворуч горизонтальний, смугастий, розміром 7,0x2,0 см; внутрішньо-черепної травми: рана на задній поверхні лівої вушної раковини з дрібнозубчастими краями відносно загостреними кутами, міжтканевими перетинками в глибині, глибиною 0,1 см, довжиною по зведені краї 1,5 см, рана та крововилив на слизовій верхньої губи в центрі, глибиною 0,1 см, довжиною 2,0 см, крововилив на нижній губі ліворуч, розміром 2,0x1,0 см; крововиливи у склеру обох очей, розміром 1,5x1,0 см; садин: на підборідді ліворуч розміром 2,0x1,5 см, на підборідді та нижній щелепі праворуч, розміром 8,0x4,0 см; в правій лобній ділянці, розміром 0,5x0,4 см; на відстані 3,0 см вперед від місця прикріплення лівої вушної раковини, розміром 1,5x1,0 см, на спинці носу: ліворуч - 1,0x0,3 см, праворуч - 0,6x0,3 см., навколо яких уривчастий, багрово - синюшний синець з нечіткими контурами, розміром 4,0x2,5 см; синців: навколо обох очей з розповсюдженням на надбрівні та підочні ділянки, розміром ліворуч - 11x8,0 см, праворуч - 11x12 см; на правій щоці, розміром 9,0x6,0 см; на передній та задній поверхнях обох вушних раковин, ліворуч розміром - 6,0x3,0 см, праворуч - 7,0x3,0 см; на верхній губі в центрі та праворуч, розміром 4,0x1,5 см; в центрі підборіддя між саднами, розміром 5,0x2,0 см; в проекції кута нижньої щелепи ліворуч з розповсюдженням на щоку, розміром 7,0x5,0 см; крововиливи у покрови голови зі сторони внутрішнього боку, крововиливи під м`яку мозкову оболонку та у речовину мозку; множинних синців кінцівок, рани 1-го лівого пальця лівої кисті.

Смерть ОСОБА_10 настала на місці вчинення злочину від сполученої травми тіла, яка супроводжувалася тупою травмою грудної клітини з множинними переломами ребер, внутрішньо - черепною травмою з крововиливами під оболонки, у речовину мозку та ускладнилися шоком, про що свідчать наявні пошкодження та ознаки шоку: рідкий стан крові, малокров`я внутрішніх органів, крововиливи під внутрішньою оболонкою серця.

Завдані ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя та в даному випадку призвели до смерті (п.п. 2.1.3. Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року), утворилась від дії тупого предмета, предметів, про що свідчить характер пошкоджень (наявність синців, саден та переломів кісток, ран з дрібнозубчастими осадженими краями), яка знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 , 28.02.2020 року близько 16.10 години. Давність утворення пошкоджень незадовго до настання смерті, про що свідчить ступінь виразності прижиттєвої реакції м`яких тканин в місцях пошкоджень.

Окрім того близько 17:00 години 28.02.2020 року, після скоєння вбивства ОСОБА_10 , у ОСОБА_7 виник раптовий умисел спрямований на крадіжку особистого майна потерпілої ОСОБА_10 .

Після чого ОСОБА_7 , який знаходився у будинку за адресою АДРЕСА_1 пройшов в сусідню кімнату (вітальню), де діючи умисно, із корисливих мотивів, обшукав кімнату та з метою особистого збагачення заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 у сумі 11 823,00 грн., золотими прикрасами: ланцюжком, каблучкою, сережками, наручним годинником «ЛУЧ» та кулоном, вартість яких становить 12 306,90 грн. та іншим майном, а саме: два ключа, значок з написом «RОН» - 3 шт., значок «Депутат обласної ради» - СССР - 5 шт., значок «ПРЕСА» - «ЗОРЯ» - СССР - 1 шт., значок «ДРУЖИННИК» - СССР - 1 шт., заколка для волосся, брош з синіми квітами, брош з рожевими камінцями, брош з переливающимися різними кольорами камінцями, брош у вигляді 5-пелюсткової квітки, брош у вигляді «банта», брош, яка має два великі камені навколо яких розташовані дрібні камінці, медаль «50-лет» із гравіюванням «Таисия Гордеевна Желаем здоров`я, радости, побед и ни больших ни малих бед. Семья Демидових.», напальчники металеві - 2 шт., намисто з червоних-зелених та жовтих намистин, намисто з прозорих намистин, намисто з чорно - коричневих намистин, намисто з світло-коричневих намистин, наручний годинник марки «AVA», жовтого кольору гудзик кремового кольору, скрепки 4 шт., канцелярські кнопки 5 шт., дві «собачки» на замок для одягу, 8 гвіздків, дві канцелярські голки, два металеві кільця, заколки для волосся типу «невидимка» - 2 шт., шпильки для волосся 4 шт., шпилька для волосся типу «невидимка» 1 шт., хрестик православний з рожевого матеріалу, кнопка металева з одягу, кільце металеве діаметром 1 см, монети виробництва СРСР номіналами: номіналом 10 копійок: 1962 р.в. - 1 шт., 1970 р.в. - 1 шт., 1976 р.в. - 1 шт., 1989 р.в. - 1 шт., 1982 р.в. - 1 шт., 1973 р.в. - 1 шт., 1977 р.в. - 1 шт., 1969 р.в. - 1 шт., 1984 р.в. - 3 шт., 1987 р.в. - 2 шт., 1972 р.в. - 2 шт., 1978 р.в. - 4 шт., 1986 р.в. - 3 шт., 1961 р.в. - 6 шт., 1981 р.в. - 2 шт., 1983 р.в. - 6 шт., 1985 р.в. - 2 шт., 1980 р.в. - 3 шт.; номіналом 20 копійок: 1961 р.в. - 7 шт., 1981 р.в. - 3 шт., 1984 р.в. - 3 шт., 1983 р.в. -2 шт., 1990 р.в. - 2 шт., 1977 р.в. - 1 шт., 1987 р.в. - 1 шт., 1989 р.в. - 1 шт., 1980 р.в. - 1 шт., номіналом 15 копійок: 1961 р.в. - 3 шт., 1989 р.в. - 2 шт., 1981 р.в. - 2 шт., 1987 р.в. - 2 шт., 1962 р.в. -1 шт., 1982 р.в. - 1 шт., 1980 р.в. - 1 шт., 1988 р.в. - 1 шт., 1976 р.в. - 1 шт., 1984 р.в. - 1 шт., 1977 р.в. - 1шт.; номіналом 5 копійок: 1989 р.в. - 2 шт., 1986 р.в. - 1 шт., 1961 р.в. - 1 шт., 1962 р.в. - 1 шт., 1985 р.в. - 1 шт.; номіналом 3 копійки: 1972 р.в. - 1 шт., 1989 р.в. - 2 шт., 1982 р.в. - 1 шт., 1971 р.в. - 2 шт., 1986 р.в. - 1 шт., 1967 р.в. - 1 шт.; номіналом 2 копійки: 1985 р.в. - 4 шт., 1981 р.в. - 2 шт., 1983 р.в.-2 шт., 1987 р.в. - 2 шт., 1980 р.в. - 1 шт., 1990 р.в. - 1 шт., 1979 р.в. - 1 шт., 1963 р.в. - 1 шт., 1989 р.в. - 1 шт., 1982 р.в. - 1 шт., 1984 р.в. - 1 шт.,1972 р.в. - 1 шт.,1970 р.в. - 1 шт.; номіналом 1 копійка: 1982 р.в. - 1 шт., 1968 р.в. - 1 шт.,1971 р.в. - 1 шт., 1985 р.в. - 1 шт., 1981 р.в. - 1 шт., 1978 р.в. - 1 шт., 1986 р.в. - 1 шт., 1972 р.в. - 2 шт., 1991 р.в. - 2 шт., 1990 р.в. - 2 шт., 1977 р.в. - 2 шт.,1984 р.в. - 3 шт.,1988 р.в. - 6 шт., вартість яких становить 422,50 грн.

Заволодівши чужим майном, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним за власним розсудом, спричинивши майнової шкоди на загальну суму 24 552,40 грн.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї від 02.08.2022 року просить оскаржуваний вирок скасувати через допущену судом неповноту судового розгляду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вважає, що суд обґрунтував вирок виключно тим, що просто перерахував всі докази, покази обвинуваченого, потерпілої, свідків, жодним чином їх не оцінивши, не зазначивши, що вони можуть підтверджувати чи спростовувати. А тільки констатує, що обвинувачений свою винуватість визнає і щиро кається у скоєному. Але при цьому суд в оскаржуваному вироку жодним чином не зазначив, якими доказами підтверджується його винуватість насамперед виходячи з правової кваліфікації інкримінованого йому кримінального правопорушення і в чому конкретно це підтвердження полягає. Вказує, що його щире каяття у скоєному таким доказом не є, оскільки воно засноване не на обставинах юридичного змісту, а на тому, що він визнає неправомірність своїх дій чисто в емоційному розумінні, і не означає те, що він визнає правильність кваліфікації інкримінованого йому кримінального правопорушення, бо не має для цього правових знань.

Посилається на те, що у вироку суду не надано відповіді на запитання: що спричинило смерть потерпілої, чи мав обвинувачений умисел саме на заподіяння їй смерті. Суд лише констатував, що відповідно до висновку експерта № 247-Е від 25.03.2020 року (т.1 а.с. 38-41) смерть потерпілої ОСОБА_10 настала від сполученої тупої травми тіла, яка супроводжувалася тупою травмою грудної клітини з множинними переломами ребер, внутрішньо-черепною травмою з крововиливами під оболонки, у речовину мозку та ускладнилася шоком. При цьому експерт, встановивши наявність тілесних ушкоджень на тілі потерпілої, їх кількість і локалізацію, не вказує, які саме з них призвели до смерті потерпілої та бездоказово зазначає, що виявлена сполучена травма тіла перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті.

Також даним висновком експерта не надана відповідь на запитання щодо давності тілесних ушкоджень.

Також зазначає, що згідно висновку експерта № 247-Е-І від 05.05.2020 року, експертом зроблено висновок про те, що характер і розташування тілесних ушкоджень у потерпілої вказують на можливість їх утворення при взаємному розташуванні її та нападника, як вказано у протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 . При цьому, на думку обвинуваченого, у висновку експерта не вказано, на якій підставі зроблено такий підсумок, який до того ж суперечить змісту протоколу слідчого експерименту.

При цьому у матеріалах справи наявна постанова слідчого від 26.04.2020 року про призначення судово-медичної експертизи, у якій поставлені запитання щодо кількості травматичних дій, завданих у голову, область тулуба, верхніх і нижніх кінцівок ОСОБА_10 , можливості заподіяння цих тілесних ушкоджень в один і той же час. Однак висновок за цією постановою слідчого у матеріалах справи відсутній.

Крім того, вважає, що допитаний експерт ОСОБА_11 , вищезазначені обставини так і не пояснив.

Вказує, що в оскаржуваному вироку також суд послався на висновок експерта № 237/2 від 24.03.2020 року, згідно якого одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на куртці ОСОБА_7 (об`єкти №№1,2,4-8) від потерпілої ОСОБА_10 , крові якої властиві обидва виявлені в слідах антигени А і В. Походження даних слідів (об`єкти №№1,2,4-8) від підозрюваного ОСОБА_7 , основним групо-специфічним антигеном крові якого є антиген Н, виключено. На думку апелянта, зазначений висновок експерта на доводить його причетність до інкримінованого кримінального правопорушення, адже генотип крові померлої та генотип крові на поверхні куртки, яка належить підозрюваному - не встановлювалися взагалі, як не встановлювалося і те, чи співпадає генотип крові на поверхні куртки з генотипом крові померлої.

Вважає, що в обвинувальному акті та у вироку суду не конкретизовано, який саме умисел, виходячи з диспозиції ст. 24 КК України, прямий чи не прямий, мав обвинувачений, а також не встановлено мету вчинення кримінального правопорушення.

В доповненнях від 29.09.2022 року обвинувачений зазначає, що не згоден з кваліфікацією інкримінованого злочину за ч.1 ст. 115 КК України, кількістю перерахованих ударів та жорстокості в бік потерпілої.

Зазначає, що свідок ОСОБА_12 надала покази, що 29.02.2020 року вона прийшла до потерпілої, двері у будівлі були зачинені, він у цей час був на роботі.

Судмедекспертом було вказано, що смерть потерпілої наступила 28.02.2020 року близько 15.00 годин, однак свідок ОСОБА_13 . Зазначила, що в цей день близько 17.00 годин вона знаходилась у потерпілої вдома і вона була жива.

Крім того, свідок ОСОБА_14 вказав, що обвинуваченого допитували без присутності адвоката та застосовувався моральний тиск.

Свідок ОСОБА_15 також вказав, що він, як голова сільської ради, не був присутній під час допиту обвинуваченого.

Вказує, що ОСОБА_16 , яка була свідком при проведенні слідчого експерименту, в суді допитана не була. Також не було допитано головного свідка ОСОБА_17 , у якого був обвинувачений в день вбивства.

Судом було безпідставно відхилено клопотання сторони захисту про повторний допита експерта, а також свідка ОСОБА_18 , який вказав, що коли він прийшов до потерпілої, у будівлі був включений газ, який обвинувачений не включав.

Також зазначає, що під час досудового розслідування, з відсутності адвоката, його змушували сказати, що це він увімкнув газ та здійснювали моральний тиск.

Також вдома у потерпілої було знайдено окурок, який йому не належить.

Просить перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 115 на ч.1 ст. 115 КК України, оскільки він не вчиняв жорстокості по відношенню до потерпілої, на його тілі при огляді не було виявлено саден та синців, які б доводили його причетність до такої кількості тілесних ушкоджень, нанесених потерпілій.

- прокурор просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років; за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю скоєних кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що у вироку суд послався на те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину. Вказану обставину суд визнав такою, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Проте, щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагнення усунути нанесену шкоду та рішенні більше не вчиняти злочинів. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 у ході судового розгляду не проявив та лише підтвердив покази, які встановлені у ході досудового розслідування.

На думку прокурора, судом не враховано у достатній мірі, що ОСОБА_7 вчинив злочин проти особи похилого віку, а також з особливою жорстокістю, що виразилось у нанесенні великої кількості ударів потерпілій. Вказаний факт свідчить про наявність стійкого протиправного умислу на скоєння особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Вважає, що судом безпідставно застосовано до ОСОБА_7 покарання, яке є наближеним до нижньої межі санкції статті та таке покарання є явно несправедливим відносно спричиненої шкоди через свою м`якість.

Потерпіла ОСОБА_19 в судове засідання апеляційного суду не звилася. Про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Даних про поважність причин неявки до суду не надходило. Враховуючи думки прокурора, обвинуваченого та захисника, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності потерпілої ОСОБА_19 , відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України.

Під час апеляційного перегляду справи обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги сторони захисту з врахуванням доповнень до неї, просили їх задовольнити. Проти задоволення апеляційної скарги прокурора- заперечували.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення частково - в частині необхідності призначення ОСОБА_7 за п.4 ч.2 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, за ч.1 ст. 185 КК України - вважав за можливе звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК України. Проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого - заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та Конвенції.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за передбачених п.4 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України, а також вид та міра призначеного покарання - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на неправильність юридичної кваліфікації скоєного за п.4 ч.2 ст. 115 КК України та недоведеність його вини у скоєні навмисного вбивства, є безпідставними, з огляду на таке.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що судове слідство по справі проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Як вбачається з вироку, в обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_7 за п.4 ч.2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції насамперед послався на покази самого обвинуваченого, який в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав та розкаявся, пояснивши, що 28.02.2020 року проходив повз будинок потерпілої ОСОБА_10 та побачив її на подвір`ї. Вона покликала його до себе додому. Раніше він вже приходив до ОСОБА_10 , допомагав по господарству. Під час бесіди між ним виник конфлікт, ОСОБА_10 почала робити йому зауваження. Обвинувачений розсердився, був роздратований, та перебуваючи у кухні будинку штовхнув потерпілу рукою. Остання не втрималась на ногах та впала на підлогу. Наблизившись до неї, нахилився та наніс їй ще кілька ударів, кількість їх на пам`ятає. Після того як зрозумів, що ОСОБА_10 померла, побачив на столі гаманець, з якого забрав усі грошові кошти. Скільки саме - не рахував, але зазначив, що це були купюри по 100 та 200 грн. Гаманець залишив на столі. Далі зайшов до приміщення зали, де в середині серванта стояла коробка із різними прикрасами та ювелірними виробами, які він пересипав собі у кишеню. Речі не роздивлявся. Коли виходив з будинку, зняв золоті сережки з вух ОСОБА_10 , пішов через балку додому, де в сараї заховав гроші та прикраси в бардачок мопеда. Вказані речі були знайдені працівниками поліції під час слідчого експерименту.

Отже, з пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він раніше був знайомий з потерпілою ОСОБА_10 , знав про її вік, приходив до неї, допомагав по господарству. Коли між ними почався конфлікт, обвинувачений штовхнув потерпілу, від чого остання впала, а потім наніс їй ще удари, перебуваючи у збудженому стані, аж поки не зрозумів, що ОСОБА_10 померла. Після чого заволодів майном потерпілої. ОСОБА_7 мав змогу покинути приміщення, не продовжувати конфлікт, але не скористався цим та продовжував наносити потерпілій численні удари по тубулу, голові, кінцівках, аж поки не зрозумів, що вона померла.

З показами ОСОБА_7 узгоджуються і покази свідка ОСОБА_20 , який зазначив, що ОСОБА_10 була його тіткою. Зранку 01.03.2020 року приблизно о 07.00 годині він заїхав до неї, щоб привезти води. Зайшов до хати та побачив, що потерпіла лежить на підлозі головою до котла, а ногами до дверей. На тітці побачив тілесні ушкодження - на праві стороні голови була вм`ятина, розірване вухо та кров. Сережок на вухах не було. Також побачив кров на її руці, було зрозуміло, що кров текла по руці. Телефон потерпілої лежав в спальні на стільці біля ліжка. Також було видно, що хтось підходив до ліжка, підіймав матрац та начебто щось шукав. Більше нічного в домі перевернуто не було. Останній раз він бачив тітку в п`ятницю 28.02.2020 року, приблизно о 16.00 годині. В той час він підвіз до тітки соціальну працівницю ОСОБА_21 , яка придбала для тітки продукти харчування. В цей же день, приблизно о 16.00 годин разом з ОСОБА_22 вони бачили ОСОБА_7 , який йшов по вул. Гагаріна в району будинку № 25 у напрямку дому тітки. Також свідок вказав, що йому було відомо, що обвинувачений періодично заходив до ОСОБА_10 та допомагав їй по господарству.

Наведені покази свідка ОСОБА_20 , у суді першої інстанції підтвердила свідок ОСОБА_22 , пояснивши, що працює соціальним працівником Територіального центру по догляду за самотніми людьми похилого віку. Також доглядала і за ОСОБА_10 . Останній раз була у неї вдома 28.02.2020 року приблизно о 16.00 годині, принесла їй продукти. 01.03.2020 року вранці їй зателефонував племінник ОСОБА_10 - ОСОБА_20 , та повідомив, що виявив труп потерпілої, який лежить у неї вдома. Також свідок зазначила, що ОСОБА_10 була знайома з обвинуваченим та його матір`ю, знала, що вони допомагали до господарству потерпілій. Також їй було відомо, що у покійної були золоті прикраси.

Свідок ОСОБА_23 суду першої інстанції пояснив, що 28.02.2020 року він разом з ОСОБА_7 перебували у спільного товариша Сикули Вадима, відпочивали. Після 15.00 годині ОСОБА_7 пішов від них, сказавши, що йде у справах. Приблизно після 20.00 годин ОСОБА_7 повернувся, при цьому поводив себе не адекватно, був схвильований, казав: "Мама, пробач мене за те, що я зробив". Все це тривало приблизно 20 хвилин, потім обвинувачений заспокоївся.

Крім цього, винуватість ОСОБА_7 у скоєному умисному вбивстві ОСОБА_10 доведена:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.03.2020 року, під час проведення якого ОСОБА_7 , в присутності понятих, показав та розказав як 28.02.2020 року наносив удари потерпілій ОСОБА_10 та здійснив крадіжку її майна (т.1 а.п. 130-133);

- висновком експерта № 247-Е-1 від 05.05.2020 року, відповідно до якого на основі даних судово-медичної експертизи по висновкам експерта трупу гр. ОСОБА_10 1936 р.н., з огляду на відомі обставини справи, вказані у постанові про проведення судово-медичної експертизи, відповідно поставленим запитанням, визначено, що враховуючи характер та розташування пошкоджень, вважається не виключеним їх виникнення при взаємному розташуванні потерпілої та нападника, та частина їх за механізмом як вказано у протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 , але кількість травматичних дій в протоколі не відображено. Також враховуючи характер та локалізацію ушкоджень у різних площинах тіла, вважається, що вони не могли утворитися одночасно при падінні з висоти власного зросту(т.2 а.п. 148);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 167 від 10.04.2020 року, згідно якого ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованих йому діянь не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Іспитований у період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.п. 91-93);

- висновком експерта №226-Е від 02.03.2020 року, згідно якого при огляді ОСОБА_7 будь-яких видимих ушкоджень на ньому не виявлено, останній скарг пред`являв (т.1 а.п. 207);

- показами свідка ОСОБА_15 , який у суді першої інстанції пояснив, що приймав участь у проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , під час якого останній, в приміщенні сільської ради, розповів, що в п`ятницю 28.02.2020 року він йшов по вул. Гагаріна, повз будинку ОСОБА_10 . Останнього покликала його до себе - він зайшов. В ході спілкування між ними виник конфлікт, він розлютився і штовхнув потерпілу рукою, вона впала на підлогу. Потім ОСОБА_7 наніс їй ще декілька ударів. Після цього перевірив її пульс та зрозумів, що вона померла. Забрав з будинку гроші, медалі та прикраси. Коли виходи з дому, зняв з вух ОСОБА_10 золоті сережки, включив газові конфорки та пішов. Після приїзду учасників слідчої дії до місця мешкання потерпілої, ОСОБА_7 показав як саме і що він робив. Після цього учасники перемістились до місця проживання ОСОБА_7 , та у сараї у бардачку мопеда знайшли ордена, пачку грошей номіналом по 200, 100, 5 та 2 грн., та прикраси. Крім того свідок зазначив, що зі слів мешканців села родина ОСОБА_7 була вхожою до будинку ОСОБА_10 . При проведенні слідчого експерименту будь-якого тиску на обвинуваченого зі сторони працівників поліції не здійснювалось, всі свідчення останній надавав добровільно, показуючи самостійно розташування трупу у будинку, як увімкнув газові горілки та де сховав викрадене майно;

- показами свідка ОСОБА_14 , який повідомив суду першої інстанції про те, що приймав участь в якості понятого при проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 . Так, ОСОБА_7 розповів та показав, що йшов по вулиці, потерпіла його запросила до себе додому. В ході спілкування у будинку між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт. Розізлившись, ОСОБА_7 штовхнув потерпілу рукою, вона впала, потім він наніс ОСОБА_10 ще декілька ударів. Перевіривши пульс - зрозумів, що вона померла. Забрав з будинку гроші, медалі та прикраси. Коли виходив з будинку - зняв з вух потерпілої золоті сережки, включив газові конфорки та пішов. Після цього всі учасники слідчої дії перейшли до домоволодіння, де проживає ОСОБА_7 та у сараї в бардачку мопеда знайшли ордена, прикраси та пачку грошей. При цьому будь-якого тиску на обвинуваченого зі сторони працівників поліції не здійснювалось, всі свідчення він надавав добровільно;

- протоколом огляду місця події від 01.03.2020 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де в будинку на підлозі кухні виявлено труп ОСОБА_10 . Було зафіксовано положення трупу, тілесні ушкодження, обстановку у будинку, зроблено змиви з трупу, зрізи з нігтьових пластин з рук та посмертну дактилокарту ОСОБА_10 . Також в будинку було виявлено сліди капілярних візерунків пальців рук. На подвір`ї домоволодіння, після виявлення слідів від взуття - зроблено гіпсовий зліпок (т.1 а.п. 17-27);

- висновком експерта від 25.03.2020 року за № 247-Е, відповідно до якого смерть ОСОБА_10 настала від сполученої тупої травми тіла, яка супроводжувалася тупою травмою грудної клітини з множинними переломами ребер, внутрішньо-черепною травмою з крововиливами під оболонки, у речовину мозку та ускладнилася шоком, про що свідчать: виявлені пошкодження та ознаки шоку: рідкий стан крові, малокров`я внутрішніх органів, крововиливи під внутрішньою оболонкою серця.

При дослідженні трупу знайдено тупу травму грудної клітини: переломи ребер, синці в проекції рукоятки грудини з розповсюдженням на підключинну ділянку праворуч та по лівому краю пупочного кільця; внутрішньо-черепну травму: садна та синці на обличчі, крововиливи у покрови голови зі сторони внутрішнього боку, крововиливи під м`яку мозкову оболонку та у речовину мозку; множині синці кінцівок, рана 1 -го пальця лівої кисті.

Виявлена сполучена тупа травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, утворилася від дії тупого предмета, предметів, про що свідчить характер пошкоджень (наявність синців, саден та переломів кісток, ран з дрібнозубчастими осадженими краями).

Давність утворення пошкоджень незадовго до настання смерті, про що свідчить ступень виразності прижиттєвої реакції м`яких тканин в місцях пошкоджень, яка встановлена при судово-гістологічному дослідженні (інфільтруючі крововиливи зі слабко та помірно вираженою лейкоцитарною реакцією).

Виявлена сполучена тупа травма тіла перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті.

При судово-імунологічному дослідженні зразка крові з трупа ОСОБА_10 , 1936р.н. встановлена група крові АВ за ізосерологічною системою АВ0.

Враховуючи виразність трупних явищ на час розтину, смерть ОСОБА_10 настала близько 2 - х діб до огляду трупа на місці виявлення (т.1 а.п.38-47);

- протоколом огляду місця події від 01.03.2020 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого поблизу воріт домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено слід низу взуття, який схожий зі слідом низу взуття, виявленого та території домоволодіння потерпілої ОСОБА_10 (т.1 а.п. 72-76);

- показами судово-медичного експерта Кам`янського відділення СМЕ ОСОБА_11 , який суду першої інстанції пояснив, що причиною смерті ОСОБА_10 стала сукупність сполученої травми тіла, яка супроводжувалась тупою травмою тіла та внутрішньо-черепною травмою з крововиливами;

- показами потерпілої ОСОБА_19 , яка у суді першої інстанції пояснила, що ОСОБА_10 була її двоюрідною бабусею. 01.03.2020 року приблизно о 08.00 годин її дядько ОСОБА_20 повідомив, що виявив ОСОБА_10 мертвою, при цьому помітив, що вона була побита та в будинку були ввімкнені газові конфорки та стояв запах газу. Потім їй зателефонував слідчий, питав чи були у бабусі коштовності. Свідок пояснила, що у листопада 2019 року вона була у бабусі та бачила у неї вироби із золота - ланцюжок, сережки, каблучку та кулончик. Всі ці прикраси, а також годинник, коробку, в якій зберігались медалі, буси, значки, монети, - вона потім впізнала у поліції;

-протоколом огляду речей від 02.03.2020 року та фото таблицею до нього, відповідно було оглянуто предмети, які було вилучено в ході слідчого експерименту, котрі було поміщено та опечатано в сейф-пакет №7121990. В присутності понятих розірвано сейф-пакет для огляду вмісту даного пакету. В ході огляду виявлено паперову коробку з вмістом:

-ланцюжком з жовтого металу (маса - 2,6г, 585 проба), каблучкою з жовтого металу (маса - 1,58г, 585 проба), сережками з жовтого металу, на одній з яких виявлено сліди речовини темно-бурого кольору (маса - 3,8, 583 проба), наручним годинником «ЛУЧ», ремінець якого виготовлено з білого металу, а сам циферблат виготовлено з жовтого металу (маса - 38,17г, 900проба) та кулоном, виготовленим з жовтого металу (маса - 1,25г, 585 проба), два ключа, значок з написом «RОН» - 3 шт., значок «Депутат обласної ради» - СССР - 5 шт., значок «ПРЕСА» - «ЗОРЯ» - СССР - 1 шт., значок «ДРУЖИННИК» - СССР - 1 шт., заколка для волосся, брош з синіми квітами, два ключа, брош з рожевими камінцями, брош з переливающимися різними кольорами камінцями, брош у вигляді 5-пелюсткової квітки, брош у вигляді «банта», брош, яка має два великі камені, навколо яких розташовані дрібні камінці, медаль «50-лет» із гравіюванням «Таисия Гордеевна! Желаем здоров`я, радости, побед и ни больших ни малих бед. Семья Демидовых.», напальчичники металеві - 2 шт., намисто з червоних, зелених та жовтих намистин, намисто з прозорих намистин, намисто з чорно - коричневих намистин, намисто з світло-коричневих намистин, наручний годинник марки «AVA» жовтого кольору, гудцзик кремового кольору, скрепки 4 шт., канцелярські кнопки 5 шт., дві «собачки» на замок для одягу, 8 гвіздків, дві канцелярські голки, два металеві кільця, заколки для волосся типу «невидимка» - 2 шт., шпильки для волосся 4 шт., шпилька для волосся типу «невидимка» 1 шт., хрестик православний з рожевого матеріалу, кнопка металева з одягу, кільце металеве діаметром 1 см, монети виробництва СРСР номіналами: номіналом 10 копійок: 1962 р.в. - 1 шт., 1970 р.в. - 1 шт., 1976 р.в. - 1 шт., 1989 р.в. - 1 шт., 1982 р.в. - 1 шт., 1973 р.в. - 1 шт., 1977 р.в. - 1 шт., 1969 р.в. - 1 шт., 1984 р.в. - 3 шт., 1987 р.в. - 2 шт., 1972 р.в. - 2 шт., 1978 р.в. - 4шт., 1986 р.в. - 3 шт., 1961 р.в. - 6 шт., 1981 р.в. - 2 шт., 1983 р.в. - 6 шт., 1985 р.в. - 2 шт., 1980 р.в. - 3 шт.; номіналом 20 копійок: 1961 р.в. - 7 шт., 1981 р.в. - 3 шт., 1984 р.в. - 3 шт., 1983 р.в. -2 шт., 1990 р.в. - 2 шт., 1977 р.в. - 1 шт., 1987 р.в. - 1 шт., 1989 р.в. - 1 шт., 1980 р.в. - 1 шт., номіналом 15 копійок: 1961 р.в. - 3 шт., 1989 р.в. - 2 шт., 1981 р.в. - 2 шт., 1987 р.в. - 2 шт., 1962 р.в. -1 шт., 1982 р.в. - 1 шт., 1980 р.в. - 1 шт., 1988 р.в. - 1 шт., 1976 р.в. - 1 шт., 1984 р.в. - 1 шт., 1977 р.в. - 1шт.; номіналом 5 копійок: 1989 р.в. - 2 шт., 1986 р.в. - 1 шт., 1961 р.в. - 1 шт., 1962 р.в. - 1 шт., 1985 р.в. - 1 шт.; номіналом 3 копійки: 1972 р.в. - 1 шт., 1989 р.в. - 2 шт., 1982 р.в. - 1 шт., 1971 р.в. - 2 шт., 1986 р.в. - 1 шт., 1967 р.в. - 1 шт.; номіналом 2 копійки: 1985 р.в. - 4 шт., 1981 р.в. - 2 шт., 1983 р.в. - 2 шт., 1987 р.в. - 2 шт., 1980 р.в. - 1 шт., 1990 р.в. - 1 шт., 1979 р.в. - 1 шт., 1963 р.в. - 1 шт., 1989 р.в. - 1 шт., 1982 р.в. - 1 шт.,1984 р.в. - 1 шт., 1972 р.в. - 1 шт., 1970 р.в. - 1 шт.; номіналом 1 копійка: 1982 р.в. - 1 шт., 1968 р.в. - 1 шт.,1971 р.в. - 1 шт., 1985 р.в. - 1 шт., 1981 р.в. - 1 шт., 1978 р.в. - 1 шт., 1986 р.в. - 1 шт., 1972 р.в. - 2 шт., 1991 р.в. - 2 шт., 1990 р.в. - 2 шт., 1977 р.в. - 2 шт., 1984 р.в. - 3 шт., 1988 р.в. - 6 шт., котрі були поміщені назад в паперову коробку та сейф-пакет ЕХР 0294067 (т.1 а.п.144-148);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 02.03.2020 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_19 впізнала золоті сережки за розміром та формою візерунка, які належали ОСОБА_10 (під номером 2) (т.1 а.п. 170-174);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 02.03.2020 року та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_19 впізнала каблучку за розміром та формою візерунка, яка належала ОСОБА_10 (під номером 1) (т.1 а.п. 175-179);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 02.03.2020 року та фототаблицею до нього, відповідо до якого потерпіла ОСОБА_19 впізнала золотий ланцюжок за товщиною та формою плетіння, який належав ОСОБА_10 (під номером 1) (т.1 а.п.180-184);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 02.03.2020 року та фототаблицею до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_19 впізнала годинник з жовтим циферблатом та білим ремінцем, який належав ОСОБА_10 (під номером 4)(т.1 а.п.185-189);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 02.03.2020 року з фототаблицею, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_19 впізнала золотий кулон за формою та візерунком, який належав ОСОБА_10 (під номером 3) (т.1 а.п. 190-194);

- відповідно до висновку експерта № 1087 від 09.04.2020 року (т.2 а.с.78- 82), відповідно до якого встановлена ринкова вартість виробів з жовтого металу та гаручного годинника «Луч»;

- висновком експерта № 237 від 18.03.2020 року, згідно якого при судово-медичному імунологічному дослідженні зразка крові трупа ОСОБА_10 , встановлена група АВ з ізосерологічною системою АВ0 (т.2 а.п. 6-7);

- висновком експерта № 237/1 від 16.03.2020 року, згідно якого кров ОСОБА_7 , належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти - А і анти - В, за ізосерологічною системою АВ0 (т.2 а.п. 9-10);

- висновком експерта № 237/2 від 24.03.2020 року (т 2 а.п. 12-14), відповідно до якого на доставленій для дослідження куртці, яка належить підозрюваному ОСОБА_7 (об`єкти №№ 1,2,4-8), знайдена кров людини. При серологічному дослідженні даних слідів (об`єкти №№1,2,4-8 виявлені антигени А і В, що не виключає можливості походження слідів крові на куртці від особи (осіб) з групою крові АВ, з вмістом супутнього антигену Н або без

нього. Також, в даних слідах (об`єкти №№1,2,4-8), не виключена і можливість

зміщення крові осіб з виявленими антигенами.

Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на куртці ОСОБА_7 (об`єкти №№1,2,4-8) від потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , крові якої властиві обидва виявлені в слідах антигени А і В.

Походження даних слідів (об`єкти №№1,2,4-8) від підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , основним групо-специфічним антигеном крові якого є антиген Н, виключено;

- висновком експерта № 305/1 від 10.04.2020 року, згідно якого на сережці (об`єкт №3), представленій на дослідження, встановлена наявність крові та визначений білок людини. Епітеліальні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені.

Статева належність крові на сережці (об`єкт №3), невстановлена через відсутність ядер формених елементів крові, при визначенні групової належності крові в даних слідах виявлено антигени А, В та Н ізосерологічної системи АВ0.

Враховуючи вище вказані результати дослідження, можливо висловитися, що кров в слідах на сережці (об`єкт №3) могла походити від особи (осіб) з групою крові АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, якою в даному випадку може бути потерпіла ОСОБА_10 , беручи до уваги її групову характеристику крові. Або сліди крові могли утворитися за рахунок змішування її від декількох осіб з різним сполученням виявлених антигенів, і в цьому випадку не виключається можливість домішку крові в слідах від підозрюваного ОСОБА_7 , враховуючи групову приналежність його крові.

На змивах з зовнішньої та внурішньої ручки вхідних дверей (об`єкти №№1,2), представлених на дослідження, наявність крові не встановлена, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені (т.2 а.п. 19-22);

- висновком експерта № 305/2 від 31.03.2020 року, відповідно якого в піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів з обох рук трупа ОСОБА_10 (об`єкт №1) та в змивах на фрагментах марлі з долонь трупа ОСОБА_10 (об`єкти №№2;3) встановлено наявність крові та виявлений білок людини. Клітини епітелію з ядрами та мікрочастки тканин людини в цитологічних препаратах з об`єктів №№1-3 не виявлені, знайдені лише лусочки поверхневого шару епідермісу, непридатні для цитологічного дослідження.

Статева належність крові в об`єктах №№1-3 не встановлена, через відсутність в цитологічних препаратах з цих об`єктів придатних для обліку формених елементів крові, необхідних для даного виду дослідження. При встановленні групової належності крові в об`єктах №№1-3 виявлені антигени А,В і Н ізосерологічної системи АВ0.

Отриманий результат дослідження не виключає походження крові, виявленої в піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів з обох рук трупа ОСОБА_10 (об`єкт №1) та в змивах на фрагментах марлі з долонь трупа ОСОБА_10 (об`єкти №№2;3) від особи (осіб) з групою крові АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, у тому числі від самої потерпілої ОСОБА_10 , беручи до уваги групову належність її крові. Або не виключається змішування крові в об`єктах №№1-3 від осіб з різною груповою приналежністю за ізосерологічною системою АВ0 у будь-яких комбінаціях. В останньому випадку не виключається змішування крові в об`єктах №№1-3 від потерпілої ОСОБА_10 з кров`ю підозрюваного ОСОБА_7 , при цьому, походження крові в даних об`єктах від підозрюваного ОСОБА_7 можливе тільки в якості домішку, оскільки його крові властивий тільки антиген Н, та не властиві анти гени А і В ізосерологічної системи АВ0 (т.2 а.п. 24-27);

- відповідно до висновку експерта № 19/104-7/5/198 від 30.03.2020 року, з якого вбачається, що на гіпсовому зліпку розміром 107x100x22 мм, вилученому 01.03.2020 в ході огляду території за адресою: АДРЕСА_2 , зафіксований слід структури поверхні слідоутворюючого об`єкта (в постанові слідчого - «....гіпсовий зліпок низу взуття»). Встановити чим саме міг бути залишений слід (низом взуття чи іншим слідоутворюючим об`єктом), без проведення порівняльного дослідження з конкретним слідоутворюючим об`єктом, не надається можливим. Даний слід для ідентифікації слідоутворюючого об`єкту, непридатний.

На двох гіпсових зліпках розмірами 327x121x30,2 мм та 319x134x47 мм, вилучених 01.03.2020 в ході огляду місця події за адресою: с. Семенівка.вул. Гагаріна, 104, зафіксовані два сліди низу взуття, які придатні для ідентифікації слідоутворюючого об`єкту.

Слід структури поверхні слідоутворюючого об`єкта зафіксований на гіпсовому зліпку розміром 107x100x22 мм, вилучений за вищевказаними обставинами, залишений не кросівками, вилученими у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншим слідоутворюючим об`єктом.

Два сліди низу взуття, зафіксовані на двох гіпсових зліпках розмірами 327x121x30,2 мм та 319x134x47 мм, вилучені за вищевказаними обставинами, залишені кросівками на праву та ліву ногу (відповідно), вилученими 01.03.2020 у ОСОБА_7 (т.2 а.п. 50-59);

- протоколом огляду місця події від 30.04.2020 року та фото таблицею до нього, з якого вбачається, що об`єктом огляду є мобільний телефон «Astro» червоного кольору, модель А 185 SI№ НОМЕР_1 , імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 . В ході огляду виявлені вхідні та вихідні дзвінки за період з 25.02.2020 року по 01.03.2020 року (т.2 а.п.172-175);

- висновком експерта № 509 від 18.05.2020 року, згідно якого із зразка крові потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримані препарати ДНК, встановлені їх генотипи.

Із слідів з кров`ю на куртці, що належить підозрюваному ОСОБА_7 , отримані змішані препарати ДНК жіночої та чоловічої генетичної статі, генотип яких містить ознаки суміші ДНК 2-х осіб. Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадання генотипу змішаних слідів з кров`ю на куртці, що належить підозрюваному ОСОБА_7 , з генотипами потерпілої ОСОБА_10 і підозрюваного ОСОБА_7 . Суміш ДНК могла утворитись від змішування слідів крові потерпілого і злущеного епітелію шкіри власника куртки. ДНК цих слідів з кров`ю може походити від потерпілої ОСОБА_10 і підозрюваного ОСОБА_7 (т.2 а.п. 187-189);

- іншими доказами по справі, зокрема речовими доказами, оглянутими у судовому засіданні, а саме: наручний годинник, сережки, ланцюжок, каблучка, кулон та наручний годинник, що були виявлені під час проведення слідчого експерименту в бордачку мопеда, який стояв в сараї на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , а також кросівки синього кольору «adidas», спортивні штани «Nike» чоловічі, куртку с капюшоном «Colins» синього кольору, що належить обвинуваченому ОСОБА_7 зі слідами крові, які обвинувачений упізнав та пояснив, що саме в цих речах він знаходився, коли наносив тілесні ушкодження ОСОБА_10 .

Сукупність досліджених судом першої інстанції доказів відзначаються послідовністю і узгодженістю між собою, містять дані щодо часу, мотиву, характеру, способу застосування насильства до потерпілої ОСОБА_10 , наслідків таких дій та інших фактичних обставин кримінального правопорушення, які складають елементи кримінально-караного діяння і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині вироку.

Наведеними у вироку доказами спростовані твердження обвинуваченого про відсутність доказів на підтвердження його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Даний висновок суду першої інстанції ґрунтується на належних, достовірних, допустимих, а в їх сукупності достатніх доказах правильно оцінених судом, і в цьому у колегії суддів немає жодного сумніву.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що висновки суду ґрунтується лише на припущеннях є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

Посилання ОСОБА_7 про те, що судом необґрунтовано відхилено ряд клопотань сторони захисту про необхідність допиту свідків, проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_25 та визнання доказів недопустимими, на увагу суду не заслуговують з наступних підстав.

Апеляційні доводи про неповноту судового розгляду, що виразилося у відмові в задоволенні клопотань про повторний допита експерта, про допита в якості свідка ОСОБА_26 , у якого обвинувачений був в день вбивства, на думку колегії суддів є не аргументованими. Як вбачається з матеріалів провадження у суді першої інстанції було допитано експерта ОСОБА_11 , учасники провадження мали можливість поставити експерту усі необхідні запитання, жодних перешкод у них для цього обєктивно не було. Крім того, судом першої інстанції було допитано в якостіі свідка - ОСОБА_23 , який разом з ОСОБА_7 в вдень події перебував вдома у їх спільного знайомого ОСОБА_27 , та надав суду вичерпну інформацію. До того ж ОСОБА_28 , на допиті якого наполягає обвинувачений не був прямим очевидцем подій, що відбувалися вдома у потерпілої ОСОБА_10 .

Також колегія суддів, виходячи із положень процесуального законодавства, зазначає, що саме на головуючого по справі покладається обов`язок керувати судовим засіданням та відхиляти ті чи інші питання, в тому числі і клопотання, якщо вони достатньо з`ясовані. В даному випадку, при колегіальному розгляді, такими повноваженнями наділена колегія суддів. Відтак, відхилення в даному випадку клопотання про допит заявленого свідка ОСОБА_27 та про повторний допит експерта, на переконання колегії суддів, не вплинули на повноту оцінки доказів.

Крім того, при вирішенні судом першої інстанції питання щодо можливості закінчувати судове слідство по справі, стороною захисту не заявлялось клопотань про необхідність допиту свідків, тому за відсутності клопотань учасників судового провадження, суд постановив рішення про закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів.

Не заслуговують на увагу і твердження обвинуваченого про те, що свідок ОСОБА_22 пояснила, що 29.02.2020 року вона прийшла до потерпілої, двері були зачинені; що 28.02.2020 року свідок заходила до ОСОБА_10 близько 17.00 годин, остання була вдома та була жива. Такі ствердження обвинуваченого не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що останній раз вона була вдома у ОСОБА_10 28.02.2020 року близько 16.00 годин. Потім 01.03.2020 року їй зателефонував ОСОБА_20 та повідомив про смерть ОСОБА_10 .

Не відповідають дійсності і суперечать наявним матеріалам і твердження ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що свідок ОСОБА_14 вказав, що обвинуваченого допитували за відсутності адвоката та на нього здійснювали моральний тиск; що свідок ОСОБА_15 не був присутній під час допиту обвинуваченого.

Згідно наданих матеріалів, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 брали участь в якості понятих під час проведення такої слідчої дії як слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , а не під час допиту останнього. Крім того, останні суду пояснили, що будь-якого тиску на ОСОБА_7 зі сторони працівників поліції не здійснювалось, він надавав всі свідчення добровільно, сам показував розташування трупу у будинку потерпілої, сам розказав, що увімкнув газ та показав, де заховав викрадене майно.

Всупереч сторони захисту про те, що висновки експертиз не мають доказового значення, апеляційний суд стверджує, що матеріали кримінального провадження свідчать, що суд першої інстанції при аналізі доказів у вироку суд прийшов до беззапечного висновку, що в тому числі і висновками експертів вина обвинуваченого підтверджується, а тому такі доводи сторони захисту колегія суддів знаходить безпідставними і такими, що суперечать дослідженим у судовому засіданні доказам.

Колегія суддів критично ставиться до заперечень апеляційної скарги обвинуваченого про те, що висновки експертиз не мають доказового значення. Адже відповідно до ст.84 КПК України висновки експертів є процесуальними джерелами доказів, а тому правомірно були покладені судом в основу вироку. Саме ці висновки правильно відображають обставини, які є предметом розгляду у даному кримінальному провадженні, узгоджуються між собою та іншими дослідженими судом доказами, а тому правильно прийняті судом до уваги в якості доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому п.4 ч.2 ст. 115 КК України.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що висновки експертиз не мають доказового значення, а є лише припущенням, колегія суддів вважає безпідставними. Адже всі дослідження було проведено за встановленою КПК процедурою, зміст висновків відповідає статтям 101, 102 вказаного Кодексу, а тому ці докази обґрунтовано визнано належним і допустимим.

Так, проведений судом повний аналіз доказів, зокрема, і висновків експертів, дає повне та чітке уявлення про фактичний перебіг подій, причини смерті потерпілої, часу її смерті, характер і розташування спричинених тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, тощо.

Апеляційний суд повністю погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що саме обвинувачений ОСОБА_7 з мотивів особистих неприязних відносин, діючи умисно з особливою жорстокістю шляхом нанесених великої кількості ударів (не менше 60, з яких, зокрема, близько 10 ударів - в область тулуба потерпілої, близько 23 ударів в голову) вчинив умисне вбивство ОСОБА_10 .

Той факт, що смерть ОСОБА_10 настала від сполученої тупої травми тіла, яка супроводжувалася тупою травмою грудної клітини з множинними переломами ребер, внутрішньо-черепною травмою з крововиливами під оболонки, у речовину мозку та ускладнилася шоку; що давність утворення виявлених тілесних ушкоджень - незадовго до настання смерті; що смерть ОСОБА_10 настала близько 2-х діб до огляду трупа на місця виявлення (10.30 годин 01.03.2020 року) - підтверджено саме висновками експертів.

Також експерти у своїх висновках встановили, що вбивство потерпілої було вчинено за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкала літня потерпіла ОСОБА_10 , що підтверджує ряд зафіксованих слідів злочину. З показань свідків, обвинувачений зі своєю матір`ю інколи допомагали ОСОБА_10 по господарству. Як пояснив в судовому засіданні у суді першої інстанції сам обвинувачений, визнаючи свою вину, 28.02.2020 року він зайшов до ОСОБА_10 додому, в ході розмови між ними виник конфлікт, він був роздратований та збуджений, та перебуваючи у кухні будинку, штовхнув потерпілу, від чого вона впала, а він наніс їй удари - яку саме кількість - не пам`ятає, оскільки був у збудженому стані. Зрозумівши, що ОСОБА_10 померла, забрав її грошові кошти з гаманця та коробку з цінностями, яка була в серванті у коробці в залі, золоті сережки з вух потерпілої, та пішов додому, де в сараї заховав викрадене майно. Свідок ОСОБА_22 підтвердила, що останній бачила потерпілу ОСОБА_10 близько 16.00 годин 28.02.2023 року. Свідок ОСОБА_20 вказав, що 01.03.2020 року близько 07.00 годин зайшов до ОСОБА_10 та виявив її труп. Свідок ОСОБА_23 суду зазначив, що 28.02.2020 року до 15.00 годин разом з ОСОБА_7 був вдома у Сикули Вадима. Потім обвинувачений пішов, а повернувшись приблизно о 20.00 годині, поводив себе неадекватно, був схвильованим та казав: «Мамо, пробач мене за те, що я зробив». Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які приймали участь при проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого, підтвердили, що ОСОБА_7 добровільно, без будь якого примусу, розказував та показував на місці, як вчинив вбивство та крадіжку. Потім сам показав, де у сараї сховав викрадене у потерпілої майно.

Окремо, колегія суддів підкреслює, що експертними висновками не виключається можливість походження виявлених на куртці ОСОБА_7 слідів крові (об`єкти № 1,2,4-8) від потерпілої ОСОБА_10 . Походження даних слідів від ОСОБА_7 - виключено.

Що стосується відсутності мотиву убивства у обвинуваченого, то такі твердження є суб`єктивними, оскільки як вказав сам обвинувачений ОСОБА_7 , в ході розмови з потерпілою ОСОБА_10 близько 16.10 годин 28.02.2020 року, яка почала його повчати, між ними виник конфлікт, останній був роздратований, злий та перебував у збудженому стані.

Питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію у способі вчинення діянь.

На думку колегії судів, кількість спричинених потерпілій тілесних ушкоджень у життєво важливі частини тіла, навіть після того як вона впала, та те, що ОСОБА_7 продовжував наносити ОСОБА_10 удари аж поки не настала смерть потерпілої, - свідчить про цілеспрямованість та усвідомленість вчинених обвинуваченим дій, необхідних для доведення свого умислу на вбивство останньої. Активні дії обвинуваченого, який після вчиненого не намагався надати допомогу потерпілій, не викликав швидку медичну допомогу, натомість викрав майно потерпілої та включив комфорки газу, свідчать про їх мобілізованість, усвідомленість та цілеспрямованість, і разом із іншими встановленими обставинами спростують твердження сторони захисту про відсутність у обвинуваченого умислу на вчинення вбивства потерпілої, причиною якого став конфлікт з потерпілою.

Вирішуючи питання щодо кваліфікуючої ознаки особливої жорстокості, колегія суддів не лише погоджується з висновками місцевого суду щодо тих обставин, з яких виходив суд обґрунтовуючи свою позицію, зокрема щодо кількості та локалізації ушкоджень, в тому числі і життєво важливі органи, одночасності в часі, а також враховує літній вік потерпілої, про який було достаменно відомо обвинуваченому. Всі ці обставини у взаємозв`язку в даному випадку є ознаками особливої жорстокості убивства потерпілої та свідчать саме про такий умисел обвинуваченого ОСОБА_7 , який був її знайомим, інколи допомагав по господарству, вона йому довіряла, що спричиняло додаткову жорстокість психічним стражданням жертві злочину.

Колегія суддів критично ставиться до заперечень апеляційної скарги обвинуваченого про те, що стороною обвинувачення не було надано належних та допустимих доказів, які би без сумніву доводили його винуватість. Оскільки перевіркою матеріалів кримінального провадження було встановлено, що докази, на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 , було отримано в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Переконливих доводів, які би свідчили про протилежне та про істотне порушення судом приписів ст.94 КПК України, ні обвинувачений, ні його адвокат не навели.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Узагальнюючи, колегія суддів приходить до переконання, що правильно проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, за обставин, зазначених в оскаржуваному вироку. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з доповненнями до неї даних висновків суду не спростовують.

Перевіряючи доводи прокурора про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 занадто м`якого покарання, колегія суддів зазначає.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Значна роль покарання у боротьбі зі злочинністю не повинна сприйматися як підстава для того, щоб зробити жорстокішим покарання. У багатьох випадках жорстокість покарання переконує винного в його несправедливості, робить самого засудженого більш жорстоким, породжує в його свідомості почуття образи, неповаги до суспільства, держави, її законів. Тому значення покарання в боротьбі зі злочинністю визначається не його жорстокістю, а неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю його застосування за кожний вчинений злочин. Роль і значення покарання багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. У кожному конкретному випадку суд повинен призначити покарання з дотриманням вимог і положень ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Воно має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Мета покарання - це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Закон чітко визначає такі цілі покарання, як: кара як відплата засудженому за вчинений злочин; виправлення засудженого; запобігання вчиненню нових злочинів самим засудженим; запобігання вчиненню нових злочинів з боку інших осіб.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, був працевлаштований, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є осудною особою.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом віднесено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Тому, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_7 слід призначити покарання за п.4 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців, за ч.1 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік; на підставі ч.1 ст 70 КК України, за сукупність кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців, оскільки саме такий вид та розмір покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та для запобігання вчиненню ними нових злочинів.

На думку колегії суддів, таке покарання відповідатиме вимогам ст. 50 КК України, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, не ставитиме особистий і надмірний тягар для ОСОБА_7 , що є складовим елементом принципу верховенства права відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Доводи, на які посилається прокурор були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання.

Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що згідно вимог ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України. При цьому таке звільнення особи від покарання за строками давності є обов`язком суду, залежить від настання передбачених ст. 49 КК України правових підстав і не залежить від волевиявлення учасників кримінального провадження.

З огляду на наведене, при настанні строків передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та не встановленні обставин, з якими пов`язано зупинення чи переривання перебігу давності, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 49 КК України, ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання, призначеного йому за ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Оскільки в даному провадженні ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, у колегії суддів відсутні підстави для вирішення питання про призначення йому остаточного покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

При встановленні колегією суддів наведених обставин, апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 408 КПК України, - змінити, звільнивши ОСОБА_7 від кримінального покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 (з доповненнями) та прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України - змінити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Виключити з резолютивної частини вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 липня 2022 року рішення про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст. 70 КК України.

Виключити з резолютивної частини вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 липня 2022 року рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 судових витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи № 1521 від 20.05.2022 року у сумі 680 грн. та віднести їх на рахунок держави.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 06 (шість) місяців.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4