Справа № 182/1859/23
Провадження № 1-кс/0182/440/2023
У Х В А Л А

Іменем України

02.05.2023 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

зацікавленої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000458, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автобус марки «Богдан А09212», держаний номерний знак НОМЕР_1 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_4 , і який перебував під керуванням ОСОБА_5 .. Арешт необхідний з метою збереження автомобіля як речового доказу та забезпечення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, зокрема для проведення відповідних експертиз.

В клопотанні зазначено, що 21.04.2023 р. приблизно о 11.10 год. водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автобусом марки «Богдан А 09212» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.. Електрометалургів у напрямку вул. В. Усова, в м. Нікополі на позначеному пішохідному переході допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу справа наліво за напрямком автобус.

Внаслідок ДТП ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді правої плечової кістки, перелом носа, доставлено до КП ДОР №4.

21.04.2023 проведено огляд автобус «Богдан А 09212», д.н.з. НОМЕР_1 , на якому виявлено механічні пошкодження у вигляді деформації правого двірника для очищення скла.

21.04.2023 року за даним фактом розпочато кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000458 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України. Автобус марки «Богдан А09212», д.н.з. НОМЕР_1 ,визнаний постановою слідчого від 21.04.2022 р. речовим доказом.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та зазначив, що вилучений автобус має суттєве значення при розслідуванні даного кримінального правопорушення, є речовим доказом. Крім того, автобус необхідний для забезпечення проведення експертизи його технічного стану, проведення слідчого експерименту, судової автотехнічної експертизи, інших експертиз, в яких виникне потреба. З метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення потерпілій, у разі заявлення нею позовних вимог.

ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив, що власником автобусу є саме він, автобус на підставі договору переданий у використання до ТОВ «Автотранссервіс», про що надав копію тимчасового реєстраційного салону, з якого вбачається, що користувачем транспортного засобу є ТОВ «Автотранссервіс». Не заперечував проти накладення арешт, але просив повернути автобус на відповідальне зберігання.

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що працює водієм в ТОВ «Авторанссервис», зазначив, що на теперішній час ним відшкодовується майнова шкода потерпілій, про що надав копію заяви потерпілої, про те, що остання претензій до нього не має, оскільки останній в добровільному порядку відшкодовує їй завдану шкоду.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 частини другої ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, речових доказів.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям , зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст. 170 КПК України).

Так, за приписами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить в тому числі арешт майна, застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 4) можливість спеціальної конфіскації майна; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого і третіх осіб.

В разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує наймеш обтяжливий спосіб арешту майна.

Будь-яке втручання з боку представників влади в безперешкодне користування особою своїм майном повинне бути «законним». Представники органів державної влади мають право контролювати використання майна лише на підставі законів. Таке втручання має бути законним і не свавільним («Фрізен гроти Російської Федерації» від 24 березня 2005 р., «Бакланов проти Російської Федерації» від 09 червня 1905 р., «Коновалов проти Російської Федерації» від 24 травня 2007 р. та н.). У справі «Ісмаілов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня/2008 р.) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі.

Як вбачається з наданих суду матеріалів СВ Нікополським РУП ГУНПв Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000458 за ч.1 ст. 286 Кк України, за фактом наїзду на пішохода ОСОБА_9 . Так, під час огляду місця події ДТП проведеного 21.04.2023 р. вилучено автобус «Богдан А 09212», д.н.з. НОМЕР_1 , який має механічні пошкодження, які фактично не перешкоджають його подальшій експлуатації відповідно до правил ПДР, оскільки заборонена експлуатація транспортного засобу у дощ або сніг, у випадку пошкодження склоочисника зі сторони водія, а з протоколу огляду вбачається, що пошкодження має правий склоочисник, тобто зі сторони пасажира, однак вказані пошкодження усувати до проведення експертиз заборонено. З наданої заяви потерпілої вбачається, що вона домовилась з водієм автобуса ОСОБА_5 , з приводу відшкодування за завдану шкоду і на теперішній час претензій до останнього не має. Крім того, автобус фактично перебуває у ТОВ «Автотранссервіс», а ОСОБА_5 є лише найманим працівником, про що надано відповідні довідки.

Слідчий суддя вважає доведеним ту обставину, що злочин був вчинений і є обґрунтовані підстави вважати, що вилучений під час огляду автомобіль є доказом такого злочину, який відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки цей доказ зберіг на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.

Об`єктивно існує загроза приховування, перетворення речового доказу, оскільки на сьогодні не проведенні всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження зазначеного транспортного засобу, а власник вилученого транспортного засобу, який не є безпосереднім учасником ДТП може у будь-який час його відчужити, знищити сліди злочину.

Отже матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автобус «Богдан А 09212», д.н.з. НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і інтереси власника та володільця цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки проведення експертних досліджень безпосереднього потрібен вказаний транспортний засіб та арешт майна носить тимчасовий характер.

Тому, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню автобус «Богдан А 09212», д.н.з. НОМЕР_1 , на нього необхідно накласти арешт, шляхом заборони відчуження.

Відповідно до ст. 100 КПК України на стадії до судового розслідування зберігання речових доказів, які вилучені слідчим прокурором, здійснюється стороною обвинувачення у порядку встановленому КМУ, але передача речових доказів на відповідальне зберігання власнику, не суперечить встановленому порядку.

Таким чином клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000458 - задовольнити.

Накласти арешт на автобус марки «Богдан А09212», держаний номерний знак НОМЕР_1 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_4 , і який перебував під керуванням ОСОБА_5 , шляхом заборони його відчуження.

Автобус марки «Богдан А09212», держаний номерний знак НОМЕР_1 , передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 ..

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 04.05.2023 о 09.00 год..

Слідчий суддя ОСОБА_1