Справа № 204/6419/23
Провадження № 1-в/204/664/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

16 травня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.09.2020 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання начальника засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання засуджений ОСОБА_5 зазначив, що відбув вже більше половини призначеного покарання, яке йому було визначено вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.09.2020, а також вказує на те, що він став на шлях виправлення та бажає працювати і доводити своє виправлення сумлінною працею і поведінкою.

У судовому засіданні представник ДУВП №4 просив вирішити клопотання засудженого на розсуд суду, оскільки засуджений покарання у ДУВП №4 не відбуває, лікується в лікарні, характеристики не має.

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши думку представника установи, засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.09.2020 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання - 10.03.2021, кінець 10.03.2025.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Частиною 4 статті 82 КК України, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Станом на 16.05.2023 засуджений ОСОБА_5 відбув більше половини призначеного йому покарання.

Під час судового розгляду та дослідження матеріалів особової справи ОСОБА_5 судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання як у Дніпровській установі виконання покарань №4, так і в установі де відбуває покарання заохочень не має, має 4 стягнення, два з яких відбував у ДІЗО, характирезується негативно, не працює.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Суд зазначає, що неухильне дотримання умов та правил поведінки під час відбування покарання є обов`язком всіх засуджених, але не є безумовним свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки такі обставини мають оцінюватись в сукупності з іншими: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях установи тощо.

Вирішуючи питання щодо становлення особи на шлях виправлення, суд зазначає, що з матеріалів особової справи, наданої на огляд суду, вбачається, що засуджений за час відбування покарання має 4 (чотири) дисциплінарні стягнення, які хоч і погашені в установленому законом порядку, проте на переконання суду, свідчать про відсутність сумлінної поведінки засудженого.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що, як з пояснень самого засудженого, так і з матеріалів справи вбачається, що він неодноразово скоював злочини проти власності, тому суд робить висновок про те, що особа є схильною до скоєння злочинів проти власності та потребує тривалішого часу для встановлення факту, що він став на шлях виправлення.

Таким чином, виконуючи рекомендації постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 №2, приділивши особливу увагу не лише поясненням засудженого, а ще й поясненням представника органу, який відає виконанням покарання, враховуючи схильність засудженого до скоєння злочинів проти власності, а також наявність в минулому 4 стягнень, суд не вбачає, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, а тому не знаходить підстав для заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.82 КК України, ст.ст.371, 372, 376, 392,537, 539 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1