УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій заявник просить зобов`язати уповноважену особу Державного бюро розслідувань внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 08.05.2023 року за визначеною заявником статтею, крім того заявник просить визнати бездіяльність уповноважених осіб ДБР, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як на підставу звернення до суду зі скаргою заявник посилається на положення ст.303 КПК України та обґрунтовує її тим, що 09 травня 2023 року, він, за допомогою поштового зв`язку, звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 08.05.2023.

Слідчий суддя зауважує, що зі змісту скарги вбачається, що звертаючись до слідчого судді із даною скаргою ОСОБА_3 переслідує мету зобов`язати слідчого ДБР внести відомості до ЄРДР за його заявою від 08.05.2023 року, на виконання вимог ст. 214 КПК України. Вказане вбачається з того, що, незважаючи на зазначення заявником органу досудового розслідування як ТУ ДБР в м. Києві, з долучених до скарги додатків вбачається, що ОСОБА_3 звертався саме до ДБР.

Європейський суд з прав людини, неодноразово зазначав про неприпустимість застосування надмірного формалізму при вирішенні питань з якими до суду звертаються учасники кримінального провадження, з огляду на те, що суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

Зокрема, у справі Dos Santos Calado (заява № 55997/14) ЄСПЛ вирішив, що рішення про неприйнятність було засноване виключно на описці, оскільки підстава для звернення була зрозумілою для суду, який застосував надмірно формалістичний підхід, позбавляючи заявника засобу юридичного захисту, наданого національним законодавством. Високий Суд зауважив, що «суд» міг рекомендувати заявникові виправити помилку, як це було передбачено в законі. Тому, оскільки суд проявив надмірний формалізм, мало місце порушення статті 6 §1 Конвенції.

Враховуючи вказане, а також очевидну описку ОСОБА_3 у даній скарзі в частині зазначення органу досудового розслідування до якого звертався заявник, відмова у відкритті провадження, або ж відмова по суті скарги, лише на підставі наявності у скарзі очевидної описки, допущеної особою похилого віку, яка не є фахівцем в галузі кримінального процесуального права, було б беззаперечно несправедливим рішенням стосовно прав та законних інтересів ОСОБА_3 , та поза розумним сумнівом сприймалось би як надмірний формалізм в очах стороннього та незацікавленого спостерігача, а тому розглядаючи дану скаргу, слідчий суддя приходить до висновку, що розгляд слід здійснювати з урахуванням того що ОСОБА_3 було допущено описку в частині зазначення назви органу досудового розслідування і правильним органом досудового розслідування слід вважати Державне бюро розслідувань.

Так, всупереч вимогам ст.214 КПК України та на час звернення до слідчого судді зі скаргою, у встановлений процесуальним законом строк, уповноваженою особою Державного бюро розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено, досудове слідство не розпочато, витяг з ЄРДР заявнику не надано, що свідчить про порушення вимог КПК України.

Заявник ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду, в судове засідання не прибув. У своїй заяві просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника.

Уповноважена особа Державного бюро розслідувань, бездіяльність якої оскаржується, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, слідчий суддя при розгляді скарги вважає за необхідне першочергово розглянути питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва.

Слідчий суддя приймає до уваги, що фактичним місцем знаходження органу досудового розслідування є м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Такої позиції щодо підсудності скарг на бездіяльність Державного бюро розслідувань Шевченківському районному суду м. Києва дотримується Київський апеляційний суд (провадження №№ 11-сс/824/1620/2020, 11-сс/824/1195/2020, 11-сс/824/778/2020, 11-сс/824/860/2020, 11-сс/824/771/2020).

Отже, враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, Шевченківському районному суду м. Києва та вважає за можливе розглядати вказану скаргу по суті.

Як вбачається зі змісту скарги, 09 травня 2023 року, ОСОБА_3 , за допомогою поштового зв`язку, звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 08.05.2023, що підтверджується долученими до скарги матеріалами.

Станом на день розгляду скарги відомості про вчинене кримінальне правопорушення не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та досудове розслідування не розпочато.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 5 ст.214 КПК України визначено, зокрема, що достатнім для початку досудового розслідування є повідомлення даних, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Дана обставина зобов`язувала уповноважених осіб Державного бюро розслідувань внести передбачені законом відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, зокрема, у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Враховуючи те, що після звернення заявника з заявою про вчинення кримінального правопорушення, відповідні відомості про кримінальне правопорушення не були внесені уповноваженою особою Державного бюро розслідувань до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що є порушенням вимог КПК України, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, підлягає задоволенню.

В той же час, в частині вимог щодо визнання бездіяльності уповноважених осіб ДБР та в частині вимог зобов`язати слідчого внести відомості до ЄРДР за визначеними заявником, конкретним статтями - скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 307 КК України, до повноважень слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не віднесено прийняття рішення про визнання бездіяльності службових чи посадових осіб, що було би втручанням без законних на те підстав у повноваження слідчого, дізнавача чи прокурора - скарга ОСОБА_3 , в частині прохання визнати бездіяльність уповноважених осіб ДБР, не підлягає задоволенню.

Крім того, положеннями ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. За таких умов надання слідчому прямих вказівок щодо визначення конкретної кваліфікації, прийняття конкретних процесуальних рішень чи зобов`язанням вчинити конкретні процесуальні дії, як і зобов`язання вчиняти такі дії у суворо визначений конкретний спосіб - було б невиправданим перевищенням меж повноважень слідчого судді, яке за жодних умов не може бути визнано справедливим та законним в очах стороннього та незацікавленого спостерігача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 26, 37, 40, 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Державного бюро розслідувань виконати вимоги ч.1 ст.214 КПК України та невідкладно, але не пізніше 24 годин, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення, викладені у заяві ОСОБА_3 від 08.05.2023, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1