Справа № 209/2173/19
Провадження № 1-кп/209/23/23
У Х В А Л А

Іменем України

18 серпня 2023 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 209/2173/19 (провадження № 1-кп/209/23/23) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Прокурор 17.08.2023 року звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, яке мотивує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.

Так, 19.03.2018 року, приблизно о 00 год. 30 хв. (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_1 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , вступив у попередню змову з ОСОБА_6 , розподіливши ролі кожного у вчиненні злочину.

Реалізуючи свій заздалегідь виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 , 19.03.2018 року, приблизно о 00 год. 30 хв. (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи узгоджено в групі осіб із ОСОБА_6 , згідно відведеної йому ролі у вчиненні злочину, стояв на вулиці в безпосередній близькості від місця вчинення злочину та спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_6 про появу громадян або працівників поліції та перешкоджання їх затриманню, тим самим забезпечував злочинні дії останнього.

В цей час ОСОБА_6 , діючи узгоджено в групі осіб із ОСОБА_4 згідно відведеної йому ролі у вчиненні злочину, діючи з корисливих мотивів, за допомогою викрутки, яку заздалегідь взяв з собою, віджав металопластикове вікно кухні, тим самим проник в середину квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку.

Перебуваючи в квартирі за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 побачивши, що в гостинній кімнаті знаходиться велосипед марки «Formula Gallo», праска «Tefal» та грошові кошти в сумі 1500 грн., в спальній кімнаті знаходиться електром`ясорубка «Zelmer», а в кухні - блендер «Zelmer», що на праві власності належать потерпілій ОСОБА_5 .

Діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , відчинив вхідні двері квартири ключем, який перед цим знайшов у вказаній квартирі, та взявши дані речі, виніс їх у під`їзд, де його чекав ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , взявши в руки вказані речі та тим самим, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснюють безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно з корисливих мотивів, незаконно заволоділи майном потерпілої ОСОБА_5 , а саме: грошовими коштами у сумі 1500 грн.; велосипедом, марки «Formula Gallo», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1659 від 18.04.2018, становить 2826 грн. 14 коп.; електром`ясорубкою, марки «Zelmer», модель 586, вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1659 від 18.04.2018, становить 1200 грн.; блендером, марки марки «Zelmer», модель 491, вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1659 від 18.04.2018 року, становить 1076 грн. 60 коп.; праскою, марки «Теfal», модель АМ 3220, вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1659 від 18.04.2018, становить 393 грн.

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 покинули місце скоєння злочину та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , заподіяли потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 6995 грн. 74 коп. (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 74 копійок ).

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 25.03.2018 року, приблизно о 02 год. 00 хв. (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_4 , що належить потерпілій ОСОБА_7 , вступив у попередню змову з ОСОБА_6 , розподіливши ролі кожного у вчиненні злочину.

Реалізуючи свій заздалегідь виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 , 25.03.2018 року, приблизно о 02 год. 00 хв. (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), знаходячись біля будинку АДРЕСА_5 , діючи узгоджено в групі осіб з ОСОБА_6 , згідно відведеної йому ролі у вчиненні злочину, стояв на вулиці в безпосередній близькості від місця вчинення злочину та спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_6 про появу громадян або працівників поліції та перешкоджання їх затримання, тим самим забезпечував злочинні дії останнього.

В цей час ОСОБА_6 , діючи узгоджено в групі осіб із ОСОБА_4 згідно відведеної йому ролі у вчиненні злочину, діючи з корисливих мотивів, за допомогою металевої драбини, яка знаходилась поруч, заліз на другий поверх вищевказаного будинку, та за допомогою викрутки, яку заздалегідь взяв з собою, віджав дерев`яні двері балкону, тим самим проник всередину квартири АДРЕСА_6 вказаного будинку.

Перебуваючи в квартирі за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 побачив, що в спальній кімнаті знаходиться телевізор марки «Samsung» та DVD марки «LG», що на праві власності належать потерпілій ОСОБА_7 .

Діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , відчинив вхідні двері квартири ключем, який перед цим знайшов у вказаній квартирі, та взявши дані речі, виніс їх у під`їзд, де його чекав ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , взяли в руки вказані речі та тим самим цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснюють безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, таємно з корисливих мотивів, незаконно заволоділи майном потерпілої ОСОБА_7 , а саме: телевізором марки «Samsung», модель LE-32В350F1 W, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1659 від 18.04.2018, становить 4950 грн.; DVD, марки «LG», модель DV484-SЕ/AUKRLLK, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1659 від 18.04.2018, становить 490 грн.

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 покинули місце скоєння злочину та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , заподіяли потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 5440 грн. (п`ять тисяч чотириста сорок гривень).

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 КК України.

За сукупністю вчинених злочинів дії ОСОБА_4 кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, тобто як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Обгрунтованість обвинувачення підтверджено доказами, зібраними у ході досудового розслідування, які будуть відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України надані суду після відновлення провадження та початку судового розгляду у провадженні щодо ОСОБА_4 .

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Тримання під вартою у якості запобіжного заходу не може бути застосовано, окрім як (...) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним ризикам.

Про існування ризику передбаченого п.1. ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить наступне.

Через нетривалий проміжок часу після направлення обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні на розгляд до суду (27.04.2018 року), а саме 30.05.2018 року, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про свій процесуальний статус обвинуваченого, виїхав через пропускний пункт «КПВВ Чонгар (Салькове)» у напрямку тимчасово окупованої АР Крим та до теперішнього часу у зворотньому напрямку не повернувся і таким чином до суду жодного разу не прибув, у зв`язку із чим оголошений у державний розшук.

Обвинувачений, відносно якого також на розгляді у Заводському районному суді міста Дніпродзержинська з 01.11.2017 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002413 від 10.12.2015 року за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, усвідомлює загрозу реального відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, що з високою вірогідністю буде спонукати обвинуваченого до подальшого переховування від суду.

При цьому, обвинувачений на момент набуття процесуального статусу обвинуваченого не працював і не навчається, будь-якого офіційного джерела доходу не мав, тобто не мав сталих соціальних зв`язків.

З огляду на наведене, обвинувачений, перебуваючи під дією будь-якого із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під варто, матиме можливість з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин і надалі продовжити переховування від суду.

Про існування ризику, передбаченого п.5. ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить наступне.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень у минулому, його обґрунтоване обвинувачення у вчиненні двох епізодів злочинів у цьому кримінальному провадженні, а також двох епізодів кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин, № 0002413 від 10.12.2015 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, факт переховування від суду та відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, зокрема, місця роботи чи іншого законного джерела доходу, в сукупності безумовно вказують на стійку антисоціальну спрямованість поведінки обвинуваченого, а також на те, що вчинення злочинів є для нього одним з шляхів для заробітку коштів. Тому, існує ризик продовження обвинуваченим протиправної діяльності та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, зокрема, проти власності чи у сфері незаконного обігу наркотичних речовин. При цьому, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт, не зможе забезпечити запобігання цьому ризику, адже обвинувачений зможе раптово, не попередивши суд, залишати місце свого проживання з метою вчинення інших злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підставами застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставини, викладені вище, вказують на те, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати найбільш суворий запобіжний захід, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачений ст. 183 КПК України, так як жодний із більш м`яких запобіжних заходів не здатний у повній мірі нівелювати вище вказані ризики, а також не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Безумовно поважаючи право обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу і особисту недоторканність, визначене ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю, що з огляду на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від ст. 5 Конвенції, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обгрунтованим, що відповідає правовим позиціям ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991.

Встановлено, що 30.05.2018 року ОСОБА_4 виїхав через пропускний пункт «КПВВ Чонгар (Салькове)» у напрямку тимчасово окупованої АР Крим та до теперішнього часу у зворотньому напрямку не повернувся.

21.01.2019 року ОСОБА_4 оголошений у розшук судом як обвинувачений.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 193 КПК України суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого у разі доведення прокурором підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також за наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

На теперішній час обвинувачений ОСОБА_4 перебуває у державному розшуку та відносно нього є відомості про виїзд на територію держави, яка Верховною радою України визнана тимчасово окупованою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилається на обставини викладені в ньому.

Суд, вислухавши прокурора, вивчивши надані суду матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що вони є реальними з огляду на конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, а також у зв`язку з тим, що останнього оголошено у державний розшук.

Статтями 281 та 335 КПК України передбачено, що якщо під час досудового розслідування чи судового розгляду місцезнаходження підозрюваного чи обвинуваченого невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора чи суду, за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор чи суд оголошує його розшук. Про оголошення розшуку виноситься відповідна постанова чи ухвала.

Чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (як державного так і міжнародного) має бути винесена відповідна постанова чи ухвала суду (ст.ст. 281, 335 КПК України), що має бути здійснено органом досудового розслідування чи судом, шляхом винесення відповідної постанови чи ухвали про оголошення особи в державний чи міжнародний розшук.

Обставини, викладені вище, вказують на те, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати найбільш суворий запобіжний захід, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачений ст. 183 КПК України, так як жодний із більш м`яких запобіжних заходів не здатний у повній мірі нівелювати вище вказані ризики, а також не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Безумовно поважаючи право обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу і особисту недоторканність, визначене ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю, що з огляду на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від ст. 5 Конвенції, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обгрунтованим, що відповідає правовим позиціям ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991.

Встановлено, що 30.05.2018 року ОСОБА_4 виїхав через пропускний пункт «КПВВ Чонгар (Салькове)» у напрямку тимчасово окупованої АР Крим та до теперішнього часу у зворотньому напрямку не повернувся.

21.01.2019 року ОСОБА_4 оголошений у розшук судом як обвинувачений.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 193 КПК України суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого у разі доведення прокурором підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також за наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

На теперішній час обвинувачений ОСОБА_4 перебуває у державному розшуку та відносно нього є відомості про виїзд на територію держави, яка Верховною радою України визнана тимчасово окупованою (АР Крим).

Керуючись ст.ст. 177, 183, 193-199 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000446 внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань 20.03.2018 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровська області, українця, громадянина України, не одружений, не працює, має професійно-технічну, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_8 , раніше не судимий, обвинуваченийу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала для реалізації міжнародного розшуку підлягає негайному виконанню Відділенням поліції № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області після отримання її копії.

У разі затримання обвинуваченого і не пізніше як через 48 годин з часу доставки до місця кримінального провадження, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має бути доставлений до суду для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1