Провадження № 1-кп/742/46/23
Єдиний унікальний № 742/4199/21
У Х В А Л А

16 травня 2023 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000643 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Грузія , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, раніше судимого: вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2018 року за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт; та вироком Прилуцького міськрайонного суду від 14 грудня 2021 року за ч.1 ст.129, 71,72 КК України до покарання у виді 2 місяців 20 днів арешта, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_4 28.09.2018 року був засуджений Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 30.10.2018. ОСОБА_4 у зв`язку з цим, з 07.11.2018 перебував на обліку Прилуцького РВ Філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України. Засуджений ОСОБА_4 31.01.2019 року ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також з наслідками за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт. 18.02.2020 ОСОБА_4 видано під розпис направлення до Дідівецького старостинського округу за адресою с.Манжосівка, вул. Героїв війни, 89 для відбування покарання у виді громадських робіт, до виконання яких він повинен приступити з 24.02.2020 року. Проте, ОСОБА_4 маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, будучи ознайомленим з направленням, 24.02.2020 не приступив до відбування покарання у виді громадських робіт та 24, 26, 27, 28 лютого 2020 року, 02, 03, 04, 05, 06, 09, 10, 11, 12 березня 2020 року не з`явився на громадські роботи та не відбував їх без поважних причин. У зв`язку з цим, 13.03.2020 за порушення правил та умов відбуття покарання у виді громадських робіт відносно ОСОБА_4 застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності та повторно роз`яснено порядок та умови відбування покарання. Продовживши свої дії, які виразилися в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт ОСОБА_4 16, 17, 18, 19, 20, 23, 24, 25, 26, 27, ЗО, 31 березня 2020 року, 01,02, 03,06, 07, 08, 09, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17,20,21,22, 23, 24, 27, 28, 29, 30 квітня 2020 року, 01, 04, 05, 06, 07 травня 2020 року не з`явився на громадські роботи та не відбував їх без поважних причин. У зв`язку з цим 08.05.2020 року за порушення правил та умов відбуття покарання у виді громадських робіт відносно ОСОБА_4 застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності та повторно роз`яснено порядок та умови відбування покарання. Проте, ОСОБА_4 не з`явився до місця відбування громадських робіт, у подальшому громадські роботи не відбував без поважних причин, хоча був ознайомлений з порядком та умовами відбування даного покарання, та попереджений про наслідки у разі ухилення від відбування покарання, внаслідок чого станом на 27.10.2021 року ОСОБА_4 не відбув 160 годин громадських робіт, чим не виконав обов`язку відбути покарання, призначеного йому вироком суду.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.389 КК України, на підставі, п.2 ч.1 ст. 49 КК України, та п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності із закінченням строків давності, та закрити кримінальне провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене за ч.2 ст.389 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули, зокрема, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі. Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності рахується з моменту вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з ч.2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, як слідує з положень ст.49 КК України, перебіг строку давності не переривається та не зупиняється з огляду на тривалість строку досудового розслідування, та розгляду справи у суді, зокрема його зупинення чи відновлення. Даних щодо переривання чи зупинення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності із встановлених законом підстав матеріали кримінального провадження не містять.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з фабулою обвинувального акта, кримінальне правопорушення за ч.2 ст.389 КК України, вчинене 08.05.2020 року та є кримінальним проступком, а тому строки давності за вказаним вище діянням пройшли, з огляду на положення п.2 ч.1ст.49 КК України зі спливом трьох років на момент розгляду провадження.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення передбаченого за ч.2 ст.389 КК України на підставах, п.2 ч.1 ст. 49 КК України, та п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 389 КК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись 284 КПК України, ст.ст.12, 49 КК України, суд

постановив:

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.389 КК України на підставах, п.2 ч.1 ст. 49 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.389 КК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності закрити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_5