Справа № 386/1123/23
Провадження № 1-кс/386/380/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

08 вересня 2023 року смт. Голованівськ

Слідчий суддя

Голованівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Новоархангельського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000498 від 06.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Клопотання направлено до суду 07 вересня 2023 о 14 год. 22 хв.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах -

В С Т А Н О В И В

Слідчий слідчого відділення Голованівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 за погодження з прокурором - начальника Новоархангельського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000498 від 06.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000498 від 06.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 05.09.2023 року близько 16 години 00 хвилин, невідома особа, здійснила незаконний випил деревини породи «Ясен», що розташовані в лісозахисній смузі, яка проходе поряд автодороги «Мар`янівка- Новоархангельськ» на окраїні села Мар`янівка Голованівського району Кіровоградської області.

Під час проведення огляду місця події, який було проведено 05.09.2023 на території Новоархангельської ОТГ неподалік с. Мар`янівка, Голованівського району, Кіровоградської області, а саме біля лісозахисної смуги, яка розташована за наступними геолокаційними даними: Шир (с) 48. 588716 Дов ( В) 30.870036 було виявлено та вилучено:, на узбіччі дороги та краю даної лісополоси було три складометри деревини породи «Ясен», та дві бензопили, а саме бензопила «FELLER ECS400», чорно сірого кольору та бензопилу «STIHL 180», оранжевого кольору, які були розташовані поряд.

Окрім того, під час проведення огляду місця події в зазначеній лісозахисній смузі виявлено 15 пнів (сироспилених) дерев породи «Ясен».

Також на місці події було виявлено наступних осіб: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_2 .

06.09.2023 року слідчим у кримінальному провадженні, в порядку ст. ст. 98, 100, 110 КПК України винесено постанову про визнання в якості речових доказів предметів, які було виявлено та вилучено в ході огляду місця подіїнеподалік с. Тернівка, Голованівського району, Кіровоградської області.

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статею 317 ЦК України встановлено: власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статею 41 Конституції України закріплено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами. Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

В силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Статею 100 КПК України: речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Згідно частини 7 статті 237 КПК України: при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до частини 1 статті 167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення особи (підозрюваного) можливості користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з пунктами 3,4 частини 2 статті 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Вимогами чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема частиною 4 статті 38 КПК України встановлено обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Частина 1 статті 131 КПК України визначає: заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Вимогами приписів статі 170 КПК України закріплено: арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Статею 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Пунктом 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Сукупність наведених норм, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Враховуючи вищевикладене, предмети вилучені стороною обвинувачення під час огляду місця події, мають суттєве значення для виконання фундаментальних завдань кримінального провадження: забезпечення повного, швидкого та неупередженого розслідування судового розгляду, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження, можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у своїй сукупності має доказове значення для доведеності вини причетних осіб, та є речовими доказами, тому, з метою їх збереження, внаслідок існування реальних обставин, які підтверджують, що незастосування заборони відчуження, розпорядження та користування тимчасово вилученим майном обґрунтовується можливістю знищення, спотворення, приховування предметів, а також настанням інших наслідків, які могли б перешкодити кримінальному провадженню, що не забезпечить дієвості та ефективність досудового розслідування, виникла необхідність у накладені на них арешту із забороною права на відчуження, розпорядження та користування.

У кримінальному провадженні №0000063 від 25.01.2023 року жодній особі про підозру не повідомлено.

Розмір шкоди не визначено, у зв`язку із тим, що не призначено експертизу, яка може бути призначена лише після накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

У кримінальному провадженні №0000498 від 06.09.2023 року жодній особі про підозру не повідомлено.

Розмір шкоди не визначено, у зв`язку із тим, що не призначено експертизу, яка може бути призначена лише після накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Метою та підставою накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме:бензопилу марки «FELLER ECS400», чорно сірого кольору, власника якої не встановлено; бензопилу марки «STIHL 180», оранжевого кольору, власника якої не встановлено та трьох складометр свіжоспиленої деревини породи «Ясен».

Збереження речових доказів, а також у подальшому задля вжиття заходів щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

З метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, зібрання належних та допустимих доказів, проведення відповідних слідчих дій та призначення судових експертиз, вказуватимуть на винуватість/ невинуватість особи просив накласти арешт на бензопилу марки «FELLER ECS400», чорно сірого кольору, власника якої не встановлено; бензопилу марки «STIHL 180», оранжевого кольору, власника якої не встановлено; три складометри свіжоспиленої деревини породи «Ясен».

Слідчий та прокурор в судове засідання не зявилися, надісли до суду письмові заяви в якій вказали проводити розгляд внесеного клопотання без їх участі, просили клопотання задовольнити.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.

Клопотання складено належною на те особою, та погоджене з відповідним на те прокурором, на підставі внесеного до ЄРДР даних про кримінальне правопорушення, тобто на законних підставах

У відповідності до п.7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1, 2 ст.168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу..

Частиною 10 вказаної статті передбачено арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.5. ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий вважає, що вказане вище майно відповідно до вимог ч.1 ст. 98 КПК України є речовим доказом та знаряддям злочину як матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, на підставі аналізу вказаних правових норм та досліджених доказів необхідно прийти до висновку про існування достатніх підстав та розумних підозр вважати, що вилучені у кримінальному провадженні речі та предмети можуть бути доказом у кримінальному провадженні та відповідають критеріям ст.98 КПК України та відповідають критеріям ст.98 КПК України речові докази.

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором дотримано строків звернення із клопотанням про арешт майна до слідчого судді, визначені ч.5 ст.171 КПК України..

Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1. перелік майна, на яке накладено арешт; 2.

підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

За наведених вище обставин та норм КПК України, слідчий суддя вважає, що внесене слідчим клопотання в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 0000498 від 06.09.2023 року, є обґрунтоване та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.167, 168, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В

Клопотання задовольнити повністю.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події 25.01.2023 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000498від 06.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме на:

1.Бензопилу марки «FELLER ECS400», чорно сірого кольору, власника якої не встановлено шляхом заборони будь кому права на їх відчуження, розпорядження та користування, до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню

2. Бензопилу марки «STIHL 180», оранжевого кольору, власника якої не встановлено, шляхом заборони будь кому права на їх відчуження, розпорядження та користування, до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню;

3.3 (три) складометри свіжоспиленої деревини породи «Ясен», шляхом заборони будь кому права на їх відчуження, розпорядження та користування, до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Ухвала діє до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала слідчого судді згідно з п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України, може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1