Справа №642/3806/19
Провадження №1-кп/639/62/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 21.08.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №00004668 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.5 ст. 186 КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 186 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , просили змінити їм запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання, оскільки обвинувачені тривалий час перебувають під домашнім арештом, належним чином виконують покладені на них судом обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника та зауважив, що він протягом тривалого часу активно допомагає Збройним силам України та займається волонтерською діяльністю, а запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту створює йому перешкоди у здійсненні допомоги військовим, неможливості виїзду із дому на більш тривалий термін, у зв`язку із чим також просив змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання, яке обіцяє виконувати належним чином.

Обвинувачені ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтримали позицію сторони захисту.

Захисник ОСОБА_12 просив вирішити вказані клопотання на розсуд суду.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи в частині заявлених клопотань, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам передбаченим п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.09.2022 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, при цьому були враховані ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.5 ст. 186 КК України, останній з яких є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 13 років з конфіскацією майна.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 13 років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні клопотань прокурора та сторони захисту суд враховує положення ст. 181 КПК України, а також доведення стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте, у судовому засіданні прокурор, на думку колегії суддів, не обґрунтував неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу в сукупності, зменшення на теперішній час ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

Колегія суддів під час розгляду клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_6 бере до уваги дані про його особу, який раніше не судимий, має місце реєстрації та постійне місце проживання, за місцем проживання негативних характеристик немає, з листопада 2022 року активно допомагає Збройним силам України та займається волонтерською діяльністю, де позитивно характеризується та користується авторитетом поміж його колег та військовослужбовців. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 з часу звільнення його з-під варти по теперішній час сумлінно та добросовісно виконує покладені на нього судом обов`язки, своєчасно з`являється до суду за першою вимогою, завчасно повідомляв суд про зміну свого місця проживання.

Вказані обставини свідчать про зниження наявності ризиків переховування від суду, впливу на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, вчинення іншого злочину, у зв`язку із чим колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування відносно нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятком абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки втечі. (Рішення ЄСПЛ у справі «Ігнатов проти України» від 15.12.2016 року).

Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо доцільності продовження строків домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 і вважає доцільним задовольнити клопотання сторони захисту та змінити відносно обвинуваченого запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання строком на 2 місяці, тобто до 16 жовтня 2023 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

В той же час, обставин про зменшення або відсутність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані колегією суддів при продовження строків домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, колегією суддів враховується: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною у вчиненні кримінальних правопорушень у вчиненні яких вона обвинувачується, 3) вік та стан здоров`я обвинуваченої, яка тяжких захворювань чи інвалідності не має; 4) дані про особу обвинуваченої та її репутацію, яка ніде не працює, не має стійких соціальних зв`язків та офіційних джерел отримання прибутку, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, тому з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження дії у відношенні обвинуваченої ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час строком на 2 місяці, тобто до 16 жовтня 2023 року, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, що є необхідним для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Колегія суддів зазначає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченої ОСОБА_7 , в тому числі є наслідком застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На думку колегії суддів, застосування обвинуваченій ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не в повній мірі є достатнім для запобігання зазначеним вище ризикам.

Враховуючи складність кримінального провадження, обсяг та специфіку процесуальних дій, кількість обвинувачених, потерпілих та свідків, колегія суддів вважає, що на даний час відсутні підстави вважати строки застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту такими, що виходять за рамки розумних.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 181, 194, 331, 369 - 372 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 2 місяці, тобто до 16.10.2023 року.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до суду за першою вимогою;

- не залишати місце її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22-00 год. до 07-00 год., без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, заборонивши її виїзд за межі України;

- утриматися від спілкування з потерпілими та свідками обвинувачення по даному кримінальному провадженні відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_10 - задовольнити.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання, поклавши на нього строком на 2 місяці наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматися від спілкування з потерпілими та свідками обвинувачення по даному кримінальному провадженні відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування.

Строк дії покладених обов`язків до 16 жовтня 2023 року (включно).

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_7 покласти на ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника - прокурора по вказаному кримінальному провадженню.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3