Справа № 991/6886/23
Провадження № 1-кс/991/6908/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 в інтересах ГО «НОН-СТОП» на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А :

І. Суть скарги

1.1. 04 серпня 2023 року до Вищого антикорупційного суду звернувся голова ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (надалі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР).

Скарга обґрунтована тим, що 28 липня 2023 року ГО «НОН-СТОП» звернулася до НАБУ із заявою про вчинення посадовими особами Київської міської державної адміністрації, Деснянської районної адміністрації у м. Києві, Дніпровської районної адміністрації у м. Києві, керівництвом КП «Київблагоустрій», КП «Київтранспарксервіс» кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, втім уповноваженими особами НАБУ обов`язок внести відомості за його заявою до ЄРДР, передбачений ст. 214 КПК України, виконано не було.

1.2. 08 серпня 2023 року представник НАБУ ОСОБА_4 скерував слідчому судді пояснення щодо скарги, у яких просив відмовити у її задоволенні. ОСОБА_4 повідомив, що заява про вчинення кримінального правопорушення надійшла від ОСОБА_3 та була зареєстрована. За результатами її розгляду встановлено, що в ній не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів НАБУ, у зв`язку з чим відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

ІІ. Позиції учасників судового засідання

2.1. У судове засідання представник скаржника не прибув. Про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника. Разом з тим, участь у розгляді скарги є правом, а не обов`язком особи, яка її подала, а тому, враховуючи зміст засади диспозитивності, яка визначає свободу у використанні особою своїх процесуальних прав, неприбуття скаржника не може перешкоджати захисту його прав та розгляду скарги.

2.2. Представник НАБУ у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду скарги також повідомлений належний чином. У надісланих на адресу суду письмових поясненнях просив розглянути скаргу за відсутності представника НАБУ. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги (ч. 3 ст. 306 КПК України).

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши скаргу, додані до неї матеріали та письмові пояснення представника НАБУ, слідчий суддя дійшла таких висновків.

28 липня 2023 року ГО «НОН-СТОП» звернулася до НАБУ із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, у якій повідомила, що міська влада м. Києва передала КП «Київтранспарксервіс» земельні ділянки, призначені для організації паркувальної діяльності. Скаржник зазначив, що більшість муніципальних парковок м. Києва експлуатуються приватними юридичними особами без укладення відповідного договору з органом місцевого самоврядування, а також без відповідного дозволу.

ОСОБА_3 повідомив, що земельні ділянки, які виділені для облаштування паркувальних зон, використовуються з порушенням правил та схем експлуатації через самовільне зменшення площі, відведеної під одне паркомісце, що призводить до збільшення загальної кількості паркомісць. Викладене, на думку заявника, свідчить про легалізацію доходів, одержаних злочинним шляхом, ухилення від сплати податків та вимагання неправомірної вигоди зі сторони вказаних посадових осіб та отримання їх посадовими особами районних державних адміністрацій.

На думку ОСОБА_3 , відповідальність за зазначені порушення має нести керівництво органів міської влади, зокрема, ОСОБА_5 , підлеглі йому працівники та посадові особи КП «Київтранспарксервіс».

3.2. Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено право оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України покладають на слідчого обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Порядок внесення таких відомостей врегульований ч. 5 ст. 214 КПК України та розділом ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року. Зокрема, цими нормативно-правовими актами передбачено, що до ЄРДР підлягає внесенню короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Викладене свідчить про наявність у слідчого та прокурора обов`язку після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, перевірити достатність відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і лише за наслідками такої перевірки ним може бути ухвалене рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у повідомленні має бути зазначено конкретні відомі заявнику обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому воно полягало, які особи причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак, наведення доводів, чому він вважає, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Оцінюючи, чи відбулося виконання цього обов`язку відповідно до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя має з`ясувати, чи містить зміст повідомлення про кримінальне правопорушення обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

3.3. Також під час оцінки доводів скарги слід виходити з приписів ч. 1 ст. 306 КПК України, яка пов`язує можливість її розгляду (чи окремих її вимог) слідчим суддею Вищого антикорупційного суду з належністю кримінальних проваджень до підсудності цього суду. Така підсудність визначається за одночасної наявності двох обов`язкових ознак (ч. 1 ст. 33-1 КПК України):

- стаття кримінального закону, за якою здійснюється кримінальне провадження, належить до переліку корупційних, передбачених приміткою до ст. 45 КК України, або передбачена ч. 1 ст. 33-1 КПК України (ст. 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України);

- наявна хоча б одна з умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, які визначають особливості суб`єктного складу та предмету таких кримінальних правопорушень.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом. Такі повноваження, серед іншого, обмежуються здійсненням судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб лише у кримінальних провадженнях (стосовно кримінальних правопорушень), належних до підсудності відповідного суду.

3.4. На думку ОСОБА_3 , наведені ним обставини свідчать про наявність в діях зазначених у заяві осіб ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

Отже, заява ГО «НОН-СТОП» містить твердження про вчинення кримінальних правопорушень, як непідсудних Вищому антикорупційному суду за критерієм кваліфікації (ст. 212 КК України), так і підсудних.

В контексті другої групи слідчий суддя звертає увагу, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 стверджує про вчинення посадовими особами привласнення, розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого у великих розмірах; зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки; одержання службовою особою неправомірної вигоди; надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду; самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене групою осіб.

Разом з тим, заява не містить викладу жодних обставин, які прямо чи опосередковано свідчили б про вчинення цих кримінальних правопорушень. Заявником не конкретизовано, які саме дії посадових осіб, на його думку, містять ознаки наведених злочинів.

Твердження скаржника про вчинення посадовими особами корупційних та інших кримінальних правопорушень має абстрактний характер та ґрунтуються виключно на припущенні про існування певних фактів, тобто його суб`єктивній оцінці певних подій, адже жодних конкретних відомостей з цього приводу, які могли б бути перевірені в ході досудового розслідування, заява ГО «НОН-СТОП» не містить. Ці твердження мають характер припущення, тобто не можуть свідчити про те, що існує ймовірність вчинення злочинів і що описані в заяві факти потребують перевірки засобами кримінального процесу.

3.5. Також ОСОБА_3 повідомив про порушення вимог чинного законодавства у сфері функціонування паркування на території м. Києва. Втім, оцінка та перевірка цих фактів може бути здійснена у встановленому законом порядку та, вочевидь, виходить за межі компетенції слідчого судді Вищого антикорупційного суду у межах розгляду цієї скарги. Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 212 КК України, не підсудне Вищому антикорупційному суду, у слідчого судді відсутні повноваження давати оцінку діям уповноважених осіб щодо (не)реєстрації відомостей про них у ЄРДР. Втім, враховуючи, що кримінальний процесуальний закон не передбачає часткового закриття провадження з розгляду скарги, слідчий суддя відмовляє у її задоволенні і в цій частині.

3.6. Окремо варто зауважити, що безпрецедентна відкритість, якою характеризується діяльність правових і судових органів у демократичній країні, у тому числі у вигляді доступу до реєстру судових рішень, не може бути підставою для необмеженого звернення із заявами про вчинення злочину, які не обґрунтовані жодними матеріалами.

Право на участь у судовому засіданні з розгляду скарги є дискреційним, а клопотання про розгляд без участі є проявом засади змагальності. Разом з тим зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення і скарги (а лише ці матеріали наявні у розпорядженні слідчого судді), переконливо свідчать про скерування заяви до понад 80 органів та юридичних осіб, понад 20 з яких повноважені внести відомості до ЄРДР. За таких умов, сам по собі факт звернення до слідчого судді і небажання підтримати свою скаргу у судовому засіданні викликають обґрунтований сумнів у тому, що метою звернення зі скаргою є саме реалізація права особи на внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Позиція скаржника про безумовний обов`язок НАБУ внести відомості про злочин до ЄРДР ґрунтується на хибному тлумаченні кримінального процесуального закону і не враховує практичні чинники реалізації правоохоронним органом своєї функції.

Враховуючи викладене, слідчий суддя констатує відсутність бездіяльності з боку уповноважених осіб НАБУ, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 214, 303, 307, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ГО «НОН-СТОП» на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17 червня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1