Справа № 363/3083/16-к
Провадження №1-кп/367/48/2023
УХВАЛА

Іменем України

24 травня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені Київської області клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості щодо якого 24.04.2016 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000455, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановив:

Ірпінським міським судом Київської області здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000455 від 24.04.2016 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, в якому ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 28.07.2017 відносно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було неодноразово продовжено, останній раз ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12.04.2023 - до 10.06.2023 включно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб у Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

В обґрунтування необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначила, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, вважає, що існують ризики того, що останній може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з`явились при обранні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу та на даний час не зменшились та продовжують існувати.

Вказує, що застосування іншого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні не є можливим.

При обговоренні клопотання прокурора обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 заперечень проти клопотання прокурора не висловили.

У судове засідання потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляли.

За таких обставин, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов такого висновку.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, 12.04.2023 Ірпінським міським судом Київської області було продовжено на 60 днів строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Вказаний строк запобіжного заходу спливає 10 червня 2023 року.

Згідно з приписами ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із ч 1. ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, судом установлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, які є тяжким та особливо тяжким злочинами відповідно, тому, з метою уникнення відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, дійсно може переховуватися від суду.

Окрім цього, ОСОБА_7 раніше був засуджений 14.04.2015 Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 125 КК України, 14.11.2016 Печерським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 289 КК України, у цьому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого насильницьких злочинів.

До того ж, на даний час в іншому кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 321 КК України, та відносно нього у вказаному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, до затримання у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 не працював, будь-яких інших легальних джерел доходу не мав.

Тому суд вважає, що існує достатньо високий ризик того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 зможе переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому вказані ризики на час вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу не зменшилися.

Також, у судовому засіданні, за клопотанням захисника та обвинуваченого з огляду на зміну складу колегії суддів, було ухвалено провести частину процесуальних дій повторно, зокрема, обвинувачений наполіг на необхідності повторного допиту всіх свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, суд вважає наявним та таким, що не зменшився, ризик впливу обвинуваченим на свідків у вказаному кримінальному провадженні, показання яких можуть вплинути на питання доведеності висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких видів запобіжного заходу для запобігання цьому ризику.

При цьому, стороною захисту не наведено жодного доводу, що спростував би обґрунтованість необхідності та виправданості продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не наведено жодних відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку його дії під час досудового слідства та судового розгляду.

Приймаючи до уваги наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися після розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці проживання, зважаючи на те, що після зміни складу судової колегії суд за клопотанням обвинуваченого ухвалив провести повторно частину процесуальних дій у вказаному провадженні, зокрема, в частині допиту свідків, показання яких можуть вплинути на питання доведеності висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких видів запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам, суд дійшов висновку про доведення стороною обвинувачення обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, навіть з огляду на факт тривалого утримання його під вартою.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди в уникненні від правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, стороною захисту не наведено та не надано доказів на підтвердження цього.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що стороною захисту не надано переконливих та документально підтверджених даних, які б на теперішній час унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд приходить до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, свідчить, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 днів, у зв`язку з чим клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім цього, суд, враховуючи наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та встановлені відповідно до ст. 178 КПК України обставини не визначає розмір застави на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 24 травня 2023 року до 22 липня 2023 року включно.

Строк дії ухвали суду до 22 липня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - протягом п`яти днів з дня отримання її копії, та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_10