ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 серпня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та учасників провадження:

прокурора ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про накладення арешту на рухоме майно у кримінальному провадженні №0002233 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 299 КК України, за апеляційною скаргою власника майна (третьої особи) ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 липня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання слідчого відділення №1 (м.Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0002233 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 299 КК України про накладення арешту на рухоме майно - задоволено.

Накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки «JEEP», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Румунія), який перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресом: АДРЕСА_1 , який перебуває на спеціальному майданчику ГУНП в Чернівецькій області для зберігання тимчасово затриманих

ЄУНСС №716/1001/23 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_10

Провадження №11-сс/822/203/23 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 309 КПК України

транспортних засобів у м. Чернівці по вул. Комунальників, 4В, шляхом заборони користування та розпорядження зазначеним майном.

Доводи апеляційної скарги учасника провадження.

Апелянт ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі вважає ухвалу незаконною, оскільки накладаючи арешт на майно, слідчий суддя не врахував всі обставини провадження, що призвело до неправильного застосування кримінального процесуального закону України, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

У своєму клопотанні слідчий послався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що транспортний засіб «JEEP», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Румунія) належить ОСОБА_9 ..

Проте, в судовому засіданні ОСОБА_9 повідомив, що власником транспортного засобу являється він - ОСОБА_6 , відповідно договору купівлі-продажу від 08.04.2021 року, про це також було відомо й слідчому ОСОБА_11 ..

Вказав, що дійсно він періодично, за потреби, надавав ОСОБА_9 в користування свій транспортний засіб, так як у нього четверо дітей, одна з них дитина-інвалід.

Вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий та прокурор не довели необхідності у накладенні арешту на майно, що відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами володільця майна і завданням цього кримінального провадження, наявні підстави для скасування ухвали слідчого судді та повернення майна його володільцю.

Позиції сторін.

Власник майна ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_7 підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на транспортний засіб «JEEP», реєстраційний номер НОМЕР_1 й повернути йому.

Прокурор прохав, ухвалу слідчого судді залишити без змін, як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали та вимоги апеляційної скарги власника майна (третьої особи) ОСОБА_6 , з`ясувавши думку учасників судового засідання щодо заявлених апеляційних вимог останнім, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Отже, слідчим суддею під час розгляду клопотання органу досудового розслідування встановлено, що є достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просив накласти арешт, відповідає критеріям ст. 170 КПК України, а саме є доказом у кримінальному провадженні та зазначено, що вказане в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, є доказом вчиненого кримінального правопорушення та у відповідності до вимог законодавства до нього може бути застосована спеціальна конфіскація.

З таким рішенням слідчого судді, колегія суддів погодитись не може, з огляду на такі обставини.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що 19.06.2023 р. внесені відомості до ЄРДР №0002233 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 299 КК України.

18.07.2023 року ухвалою слідчого судді був дозволений обшук у володіння ОСОБА_9 , а саме автомобіля марки «JEEP», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою відшукання вогнепальної зброї та боєприпасів до неї, особистих мобільних телефонів та сім карток, які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_9 і якій він міг використовувати для підтримання зв`язку із співучасником під час та безпосередньо після вчинення даного кримінального правопорушення.

Разом з тим, під час проведеного 21.07.2023 року обшуку був вилучений виключно автомобіля марки «JEEP», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в цей же день постановою начальника відділення №1 (м.Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області майором поліції ОСОБА_11 був визнаний речовим доказом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя, прокурор і слідчий не дотрималися.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя вказаної норми закону, при накладенні арешту на транспортний засіб не дотримався, оскільки відповідно до витягу з ЄРДР, який міститься у матеріалах судового провадження, вказане провадження здійснюється за ч.3 ст. 299 КК України і на час слухання клопотання, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, підозрюваних не встановлено, як і не доведено, яке відношення має вилучений транспортний засіб до розслідування зазначеного вище кримінального правопорушення, який не є прямим знаряддям вчинення даного правопорушення та не підлягає жодній з конфіскації.

Отже, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, а саме на транспортний засіб, постановлена без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження та підстав для накладення арешту.

Більше того, до апеляційної скарги ОСОБА_6 долучив договір про продаж - купівлю ним вживаного транспортного засобу «JEEP», реєстраційний номер НОМЕР_1 у громадянина Румунії ОСОБА_12 , паспорт про реєстрацію цього автомобіля та поліс страхування №ЕР-203489611 на його ім`я, а в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_6 підтвердив належність йому зазначеного вище транспортного засобу.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Частиною першою ст. 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Отже, з урахуванням наведено, вказане клопотання подано неналежним суб`єктом.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у вказаному вище клопотанні відсутні доводи стосовно можливого настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що вищезазначене майно зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження і у справі ще нікому не висунута підозр та не призначена жодна експертиза трапнспорту, а накладення арешту на транспортний засіб, окрім наведених підстав, може перешкодити праву володіння ним власника.

Згідно пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v.Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому підлягають задоволенню.

За наслідками апеляційного розгляду судова колегія має повноваження скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, відповідно до вимог ч.3 ст. 407 КПК України.

Отже, наведені обставин свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, т.я. клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб внесене до суду передчасно, без доведеності підстав арешту майна та при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами та правами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст. 376, ст. 132, 170-173,175, 309, 392, 395, 404, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 липня 2023 року - скасувати.

У задоволенні клопотання слідчого відділення №1 (м.Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0002233 від 19.06.2023 про накладення арешту на рухоме майно - відмовити.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3