Дата документу 12.07.2023 Справа № 335/5419/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/5419/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/446/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 12 липня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Приморськ, Приморського району, Запорізької області, який має вищу освіту, є військовослужбовцем, розлучений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, з наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що СВ ВП №1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000970 від 19.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у червні 2023 року, але не пізніше 19 червня 2023 року, більш точний час встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, під час виконання своїх службових обов`язків, перебуваючи у зоні бойових дій у Запорізькій області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно, шляхом привласнення знайденого, придбав бойову ручну наступально осколкову гранату РГД-5 з бойовим ударно-дистанційним запалом УЗРГМ-2, бойову ручну кумулятивну гранату РКГ-ЗЕМ (без запалу), реактивний сигнальний патрон, з метою подальшого незаконного зберігання взяв вказаний предмет з собою.

Після цього, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим слідством час та день, у червні 2023 року, але не пізніше 19 червня 2023 року, зберігаючи вищезазначені боєприпаси при собі, переніс їх до свого тимчасового місця проживання, а саме до квартири АДРЕСА_3 , та поклав на полицю в одній із кімнат зазначеної квартири, де, в подальшому, незаконно зберігав, до моменту вилучення працівниками поліції 19 червня 2023 року.

20.06.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_8 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/ або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як до теперішнього часу не встановлено місцезнаходження знаряддя злочину; незаконно впливати на свідків чи потерпілих у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також на тяжкість і обставини кримінального правопорушення, зазначаючи про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 серпня 2023 року включно.

Встановлено ОСОБА_8 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107360 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 107360 гривень, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та слідчим доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що стороною обвинувачення не доведено ризики, на які вона посилається, а саме п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Підозра у вчинені правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

При цьому, безпідставними та нічим не підтвердженим є твердження про те, що ОСОБА_8 може продовжити злочинну діяльність, щось знищити або сховати, сховається від слідства та суду, буде перешкоджати виконанню процесуальних рішень, впливати на свідків, потерпілих, яких у справі нема. Це лише голослівні твердження, перелік можливих ризиків передбачених законом.

Підозрюваний не має судимостей або притягнень до кримінальної відповідальності в минулому. Основне місце проживання ОСОБА_8 на теперішній час є місце дислокації військової частини. Проїхати до місця реєстрації, з метою ухилення від слідства, суду, або виїхати за кордон ОСОБА_8 не має можливості у зв`язку з військовими діями та обмеженнями для виїзду чоловіків. Останній проживав в квартирі, що надав йому рідний брат, який перебуває за кордоном. На час затримання та обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 проходив лікування, знаходився на реабілітації. Крім того, останній потребує ще однієї аналогічної операції.

Крім того, підозрюваний має трьох малолітніх дітей, у вихованні яких приймає активну участь. Долучено також характеристику на ОСОБА_8 , як на члена громадської організації «Спілка допомоги учасникам АТО «Захист». Згідно характеристики він є активний учасник спілки, що гарно характеризується. З 2014 року по теперішній час приймає активну участь у заходах по збереженню територіальної цілісності та суверенітету України. У зв`язку з хворобою не отримує з військової частини грошові кошти достатні для внесення запропонованої судом застави, за свої кошти купив машину для виконання військових обов`язків, а тому не має можливості внести заставу.

Також зазначає, що долучений органом досудового розслідування до матеріалів витяг з ЄРДР №0000968 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, однак це кримінальне правопорушення не має відношення до кримінального правопорушення №0000970 за яким затримано підозрюваного.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та наполягав на її задоволенні.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Підозрюваний, будучи належним чином сповіщений про апеляційний розгляд, клопотань про особисту участь не заявляв, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності підозрюваного, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, відомості стосовно особистості підозрюваного, обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків чи потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також врахував дані про особу підозрюваного.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним органом досудового розслідування.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є частково обґрунтованими.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, суд бере до уваги серйозність висунутої останньому підозри за вчинення тяжкого злочину проти громадської безпеки, який має велику суспільну небезпечність, та очікуване покарання, дані про його особу, який зареєстрований на тимчасово окупованій території України, а в умовах воєнного стану, який на теперішній час діє в Україні, ризик переховування лише збільшується, що свідчить про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також судова колегія зауважує на кількості вилучених під час огляду місця події речових доказів та даних про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем та має безпосередній доступ до боєприпасів, зброї та вибухівки, що вочевидь свідчить на користь висновку слідчого судді про обґрунтованість передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Між тим, доводи адвоката про недоведенність ризиків, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України слід визнати слушними.

Так, за місцем тимчасового проживання підозрюваного був проведений обшук, під час якого були вилучені боєприпаси без передбаченого законом дозволу. Надані суду матеріали не містять відомості, які ще речі чи документи підозрюваний може знищити або сховати. Також не зазначено і про яке знаряддя злочину йдеться мова у клопотанні, місцезнаходження якого не було встановлено до теперішнього часу.

Заявлений слідчим ризик незаконного впливу на свідків чи потерпілих у кримінальному провадженні не відображає їх конкретних осіб, а так само не вказує на обставини, які слугують підтвердженню такого впливу з боку підозрюваного як на потерпілих осіб, так і свідків. Клопотання слідчого взагалі не містить відомостей, яких свідків є необхідність допитати та з приводу яких обставин, що мають значення по цьому кримінальному провадженню.

Ризики, означені слідчим у вигляді знищення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливу на свідків чи потерпілих без їх обґрунтування і в змістовній частині клопотання, і в доданих до нього документах, слід визнати формальним підходом.

Однак, згода апеляційної інстанції з необґрунтованістю заявлених слідством ризиків, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України не впливає на висновок про доцільність застосування запропонованого ініціатором клопотання запобіжного заходу через доведеність ризику переховування підозрюваного, що є переконливим та вагомим для вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу - тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно необґрунтованості всіх ризиків, передбачених ст.177 КК України не знайшли свого підтвердження і під час перегляду оскаржуваного рішення апеляційним судом.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Посилання захисника на позитивні характеристики підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окремо слід зауважити на застосуванні у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України по відношенню до ОСОБА_8 через визначення розміру застави, альтернативного запобіжного заходу, якій діятиме у разі внесення встановленої суми.

Визначений слідчим суддею розмір застави, який передбачено ч.5 ст.182 КПК України, є необхідним для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, та свідчить про розв`язання слідчим суддею питання щодо альтернативного запобіжного заходу.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості вчиненого підозрюваним злочину та матеріального забезпечення військовослужбовців, встановивши, що застава у вигляді сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, мав переконливі підстави визначити заставу не в мінімальних її межах, встановлених для тяжких злочинів, оскільки саме такий розмір застави може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і який, за положеннями п.2 ч.5 ст.182 КПК України, не є максимальним розміром.

Отже, визначаючи розмір застави суд об`єктивно підійшов до низки обставин, а колегія суддів констатує, що встановлений слідчим суддею розмір застави не можна визнати завідомо непомірним.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання визнаних доведеними ризиків.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4