Справа № 465/6809/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/529/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 травня 2023 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 , -

встановила:

цією ухвалою задоволено подання провідного інспектора Залізничного РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області, скасовано засудженому ОСОБА_6 звільнення від відбування призначеного вироком Франківського районного суду м. Львова від 24 березня 2022 року покарання з іспитовим строком на два роки та направлено останнього до місця відбування покарання, у порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 покликається на те, що отримує лікування ЗПТ, а відтак, судовий розгляд проведено з порушення його прав, оскільки не забезпечено участі захисника.

Як вбачається зі змісту, апелянт просить прийняти законне рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

П.4 ч.2 ст. 412 КПК України передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Так, забезпечення обвинуваченому права на захист згідно з п.5 ч.1 ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до п.13 ч.1 ст. 7 КПК України, віднесено до загальних засад кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження.

Дотримання конституційних засад права на правову допомогу є гарантією справедливого судового розгляду, а їх нехтування означає, що судове рішення постановлено без дотримання приписів ст. 370 КПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підставою для його скасування.

У ст. 20 КПК України закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

За правилами п.1 ч.1 ст. 49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Згідно п.3 ч. 2 ст. 52 КПК України, у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, сліпі, глухі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад забезпечується обов`язкова участь захисника.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Разом з тим, вищезазначені вимоги законодавства судом першої інстанції дотримані не були, оскільки, за наявності в матеріалах особової справи, яка була у розпорядженні суду, відомостей про те, що ОСОБА_6 з 2010 року перебуває на обліку у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох лікарських засобів та інших психоактивних речовин (а.с.54), здійснено судовий розгляд подання про скасування засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення останнього до місця відбування покарання, без участі захисника.

Наведене, на думку колегії суддів, дає підстави вважати, що засуджений ОСОБА_6 , не міг у повній мірі реалізовувати свої права і належним чином самостійно здійснювати захист, так як розгляд подання представника органу пробації проведено за відсутності захисника, участь якого була обов`язковою, що у відповідності до вимог п.4 ч.2 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - задоволити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 травня 2023 року про скасування засудженому ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення останнього до місця відбування покарання - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4