Справа638/1506/23
Провадження № 1-кп/638/1051/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218 від 30 січня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, неодруженого, з середньою освітою, раніше судимого, непрацевлаштованого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2023 року у період часу з 15 год. 34 хв. до 15 год. 35 хв. ОСОБА_4 , у період воєнного стану поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету наживи та особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи повторно, знаходячись на другому поверху відділення нейрохірургії № НОМЕР_1 КНП ХОР «ОКЛ» за адресою: м. Харків, пр. Незалежності, буд. 13, вирішив заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 відчинив вхідні двері та проник до службового кабінету медичних сестер, розташованого на другому поверху відділення нейрохірургії №2 КНП ХОР «ОКЛ» за адресою: м. Харків, пр. Незалежності, буд. 13. Перебуваючи в службовому кабінеті медичних сестер, ОСОБА_4 виявив у шафі, з речами інших співробітників, жіночу сумку, яка належить ОСОБА_6 та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з гаманця, який знаходився у вказаній сумці, заволодів грошовими коштами потерпілої в розмірі 5400, 00 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину з викраденими грошовими коштами зник, обернувши їх на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5400,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними та протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст. 135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої до суду заяви потерпіла просила розглядати справу без їх участі, проти розгляду справи в частині пред`явленого обвинувачення в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не заперечувала. Зазначила, що заявлений раніше цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Прокурор під час судового розгляду просив призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням вироку Октябрського районного суду м. Полтава від 24 липня 2023 року шляхом складання покарань призначити остаточне покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, цивільний позов визнав у повному обсязі, просив призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище. Підтвердив вчинення ним вище зазначеного кримінального правопорушення за вищевказаних обставин, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження, не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. В обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Пояснив, що показання надав добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Захисник просив призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Надані в ході судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_4 показання є логічними, послідовними та такими, що не викликають сумнів у правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини та неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх учасників судового провадження вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_4 вказаного вище кримінального правопорушення та розглянув справу в частині пред`явленого обвинувачення в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість.

Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК Українизнайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на утриманні нікого не має, неодружений, офіційно непрацевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, інвалідності не має, раніше судимий за корисливі злочини.

Обставин, що відповідно до ст. 66 та ст. 67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

В судовому засіданні ОСОБА_4 наголошував на щирому каятті, проте під час розгляду справи, з урахуванням особи обвинуваченого, суд не дійшов висновку щодо щирості каяття останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 24 липня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Вирок набрав законної сили 24 серпня 2023 року.

Враховуючи, що ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України вчинив 29 січня 2023 року, тобто до постановлення попереднього вироку, та не відбув повністю покарання, призначене йому за вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 24 липня 2023 року, слід остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 4 ст. 70 КК України та частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, за правилами ст. 72 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують його покарання, майновий стан обвинуваченого, позицію сторони обвинувачення, потерпілої та приходить до висновку щодо можливості призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 50, 65 КК України, а саме принципом необхідності й достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Суд враховує конкретні обставини справи, характер і ступень тяжкості скоєного злочину, відсутність пом`якшуючих покарання обставини, особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєних злочинів та вважає, що при визначенні покарання для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів необхідно призначити покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Враховуючи обставини злочину, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, призначене судом покарання він має відбувати реально.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає визначеним законом меті та загальним засадам.

Обвинувачений вчинив тяжке кримінальне правопорушення в умовах військового стану, а викрадене майно належало працівнику медичною установи.

Обвинуваченим не наведено, які саме існують позитивні дані про його особу, які можуть бути правовою підставою для призначенні покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України не сприятиме його виправленню, та не зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Частина 1 ст. 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: (1) вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, та маючий незняту та непогашену судимість, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, дійшов висновку щодо відсутності будь-яких правових підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За приписами ч.ч. 2,3 ст. 62 КПК України, права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний відповідач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього.

ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 5400,00 грн.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладені обставини та положення закону, що регулюють дані правовідносини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої матеріальної шкоди в зазначеному вище розмірі.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2023 року відносно ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 жовтня 2023 року.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 24 липня 2023 року та остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_4 залишити без змін.

Зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 лютого 2023 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 5400,00 грн. (п`ять тисяч чотириста гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової-дактилоскопічної експертизи у розмірі 7647,36 грн. (сім тисяч шістсот сорок сім гривень тридцять шість копійок).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1