Справа №751/7637/23
Провадження №1-кс/751/1885/23
УХВАЛА

14 вересня 2023 р. місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий у кримінальному провадженні, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з даним клопотанням, посилаючись на те, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 28.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, за фактом жорстокого поводження з цивільним населенням та іншого порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана верховною Радою України, вчиненому групою осіб за попередньою змовою.

Під час досудового розслідування, 18.08.2023, на підставі сукупності зібраних доказів, слідчим складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації, уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , військовослужбовця НОМЕР_1 окремої гвардійської мотострілецької Звенигородсько-Берлінського ордену Кутузова та Суворова 2-го ступеня бригади тактичне об`єднання Сухопутних військ, Російська Федерація (74 омсбр (ЮРГА) 41 ЗА) ВЧ НОМЕР_2 ).

Під час досудового розслідування встановлено, що з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ) та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 р. ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі Конвенція), особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 зазначеної Конвенції вона повинна застосовуватися з самого початку будь-якого конфлікту або окупації, зазначених у статті 2-й цієї Конвенції. На території сторін конфлікту застосування Конвенції припиняється після загального припинення бойових дій. На окупованій території застосування цієї Конвенції припиняється через рік після загального припинення бойових дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Згідно зі ст. 13 Конвенції положення частини II цієї Конвенції щодо загального захисту населення від деяких наслідків війни стосуються всього населення країн, які перебувають у конфлікті, без будь-якої дискримінації за ознакою, зокрема, раси, національності, релігійних або політичних переконань, і спрямовані на полегшення страждань, спричинених війною.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства, залякування, від образ та цікавості натовпу.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

Відповідно до ст. ст. 31-32 Конвенції забороняється, зокрема: жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей; застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно з преамбулою Додаткового протоколу від 08.06.1977 до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) (далі - Протокол) Високі Договірні Сторони підтверджуючи далі, що положення Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року (995_151, 995_152, 995_153, 995_154) та цього Протоколу повинні за всіх обставин цілком застосовуватися до всіх осіб, які перебувають під захистом цих документів, без яких-небудь несприятливих відмінностей, що полягають у характері чи походженні збройного конфлікту або у причинах, що висуваються Сторонами в конфлікті чи приписуються їм.

Згідно зі статтею 146 Конвенції Високі Договірні Сторони зобов`язуються надати чинності будь-якому закону, необхідному для надання дієвих карних санкцій для осіб, які вчинять, або наказують іншим учинити будь-яке серйозне порушення цієї Конвенції, визначеного в цій статті.

Кожна Висока Договірна Сторона зобов`язується розшукати осіб, яких обвинувачено у вчиненні або в наказі вчинити такі серйозні порушення, і представляють таких осіб, незалежно від їхнього громадянства, перед своїми судами. Вона може також, якщо вона вважає це потрібним, і відповідно до положень свого законодавства, передати таких осіб для судового процесу іншій заінтересованій Високій Договірній Стороні за умови, що така Висока Договірна Сторона не має доказів, які давали б підстави для обвинувачення таких осіб.

Кожна Висока Договірна Сторона вживає заходів, необхідних для припинення всіх дій, які суперечать положенням цієї Конвенції, крім серйозних порушень визначених наступною статтею.

За будь-яких обставин обвинувачені особи користуються перевагами гарантій належного судового процесу та захисту, що надають не менше переваг, ніж ті, що обумовлені статтею 105, і ті, що випливають з Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12 серпня 1949 р.

Згідно зі статтею 147 Конвенції серйозні порушення, про які йдеться в попередній статті, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричиняють великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Згідно зі статтею 51 Протоколу І:

1. Цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин слід додержувати таких норм.

2. Цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів. Заборонено акти насильства чи загрози насильства, що мають головною метою тероризувати цивільне населення.

3. Цивільні особи користуються захистом, передбаченим цим розділом, за винятком окремих випадків і на такий період, поки вони беруть безпосередню участь у воєнних діях.

4. Напади невибіркового характеру заборонено. До нападу невибіркового характеру належать:

a) напади, не спрямовані на конкретні воєнні об`єкти;

b) напади, при яких застосовуються методи або засоби ведення воєнних дій, які не можуть бути спрямовані на конкретні воєнні об`єкти; або

c) напади, при яких застосовуються методи або засоби ведення воєнних дій, наслідки яких не можуть бути обмежені, як це вимагається згідно з цим Протоколом; і які, таким чином, у кожному такому випадку поражають воєнні об`єкти й цивільних осіб або цивільні об`єкти, не розрізняючи їх.

5. Серед інших належить вважати невибірковими такі види нападів:

a) напад шляхом бомбардування будь-якими методами або засобами, при якому як єдиний воєнний об`єкт розглядається ряд явно пов`язаних один з одним і розрізнюваних воєнних об`єктів, розміщених у місті, у селі чи в іншому районі, де сконцентровані цивільні особи або цивільні об`єкти; і

b) напад, котрий, як можна очікувати, попутно потягне за собою втрати життя серед цивільного населення, поранення цивільних осіб та шкоду цивільним об`єктам, або те й інше разом, які були б надмірними щодо конкретної і безпосередньої воєнної переваги, якої передбачається таким чином досягти.

6. Заборонено напади на цивільне населення або на окремих цивільних осіб у порядку репресалій.

7. Присутність або пересування цивільного населення або окремих цивільних осіб не повинні використовуватись для захисту певних пунктів або районів від воєнних дій, зокрема у спробах захистити воєнні об`єкти від нападу або прикрити воєнні дії, сприяти чи перешкодити їм. Сторони, що перебувають у конфлікті, не повинні направляти пересування цивільного населення або окремих цивільних осіб з метою спробувати захистити воєнні об`єкти від нападу чи прикрити воєнні операції.

8. Будь-яке порушення цих заборон не звільняє сторони, що перебувають у воєнному конфлікті, від їх правових зобов`язань щодо цивільного населення й цивільних осіб, у тому числі від зобов`язань вживати запобіжних заходів, передбачених у статті 57.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 75 Протоколу І тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Конвенціями (995_151, 995_152, 995_153, 995_154) або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб. Заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема: a.1) вбивство; a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні; a.3) тілесні покарання; a.4) каліцтво; b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі; c) взяття заручників; d) колективне покарання; e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

У результаті вищезазначених подій, значна частина території Чернігівської області, починаючи з 24.02.2022, знаходиться під постійним обстрілом з різного виду озброєння з боку підрозділів Збройних Сил та інших військових формувань Російської Федерації.

28.02.2022 військовослужбовці ЗС РФ, в тому числі 74-ої окремої гвардійської мотострілецької Звенигородсько-Берлінського ордену АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 2-го ступеня бригади тактичне об`єднання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), в складі якої перебував ОСОБА_6 , тимчасово зайняли с. Шестовиця Чернігівського району Чернігівської області, де перебували до 30.03.2022.

Так, 06.03.2022 в ранковий час, точний час досудовим розслідуванням невстановлений, невстановлені на даний час військовослужбовці ЗС РФ, будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю невстановленого зразка, перебуваючи в с. Слобода Чернігівського району Чернігівської області затримали ОСОБА_7 , який є цивільною особою і перебуває під захистом, з метою отримання інформації про можливу його співпрацю з військовослужбовцями Збройних сил України спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді переломів дистальної третини діафізу правої ліктьової кістки зі зміщенням дистального уламка та проксимального кінця п`ятої п`ясткової кістки лівої кисті з заходженням уламків, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

У подальшому, невстановлені військовослужбовці ЗС РФ у період часу з 12 год. до 14 год. доставили ОСОБА_7 на територію господарства АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою з іншими на даний час невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, у порушення вимог ст. ст. 4, 27, 31, 32, 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. 51, ч. ч. 1, 2 ст. 75 Додаткового протоколу до вказаної Конвенції від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 08 червня 1977 року, усвідомлюючи явну злочинність власних дій, у період часу з 14 год. 06.03.2022 до 05 год. 00 хв. 07.03.2022 незаконно утримували потерпілого ОСОБА_7 , в неналежних санітарних та температурних умовах, без можливості справляти свої природні потреби, а також без надання відповідної медичної допомоги, яку він потребував у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, з зав`язаними дротом руками заведеними за спину, навіть вночі, при температурі повітря нижче 0 градусів за Цельсієм, позбавивши його можливості вільно пересуватись, перешкоджаючи йому обирати за своєю волею місце знаходження, тобто, здійснили його незаконне затримання (нелегальне ув`язнення) та нелюдське поводження.

Крім того, під час незаконного утримання ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , за попередньою змовою з іншими на даний час не встановленими військовослужбовцями ЗС РФ, вчинив психічне насильство стосовно потерпілого а саме: приставив ствол автомату йому до скроні, потім перевів ствол автомату в його ротову порожнину, здійснював ведення лезом ножа по обличчю, після чого висловлював погрози вбити його у випадку відмови у наданні інформації про співпрацю з військовослужбовцями Збройних сил України, при цьому образливо ставився, морально принижував потерпілого та погрожував йому фізичною розправою, у зв`язку з чим, спричинив ОСОБА_7 катування (моральні страждання).

Таким чином, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з іншими на даний час не встановленими військовослужбовцями ЗС РФ, умисно здійснив жорстоке поводження з цивільним населенням, а саме катування (тортури) та нелюдське поводження стосовно цивільної особи ОСОБА_7 , яка перебуває під захистом, та інше порушення законів та звичаїв війни, а саме нелегальне ув`язнення (незаконне затримання) ОСОБА_7 , чим порушив вимоги ст.ст. 4, 27, 31, 32, 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. 51, ч. ч. 1, 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 08 червня 1977 року.

На підставі зібраних доказів, 18.08.2023 слідчим, за погодженням з прокурором, складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у ході слідства доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив, що 06.03.2022 військовослужбовці ЗС РФ затримали його на території с. Слобода Чернігівського району, де спричинили тілесні ушкодження, у зв`язку з ненаданням інформації про ЗСУ, та цього ж дня перевезли до с. Шестовиця Чернігівського району, та розмістили на території господарства АДРЕСА_3 , де військовослужбовці ЗС РФ, зокрема на ім`я ОСОБА_8 незаконно його утримували без належних засобів для існування та вчиняли дії пов`язані з жорстоким поводженням, шляхом ведення по обличчю стволом автомату та лезом ножа, із погрозою застосування насильства відносно нього до 05 год. 07.03.2022; висновком судово-медичної експертизи № 345, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді перелому дистальної третини діалізу правої ліктьової кістки зі зміщенням дистального уламка, перелому проксимального кінця 5-ї п`ясткової кістки лівої кисті з заходженням уламків, котрі виникли в наслідок ударної дії тупих твердих предметів, і як усі в сукупності так і кожне окремо відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якого, впізнав особу з числа військовослужбовців збройних сил російської федерації ОСОБА_6 , що 06.03.2022 перебував на території господарства в с. Шестовиця, погрожував фізичною розправою, проводив лезом ножа по обличчю, засовував дуло автомата до роту, принижував нецензурною лексикою; протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якого, потерпілий підтвердив свої покази, уточнивши приблизний час доставлення його до с. Шестовиця 12 год. до 14 год., місце утримання АДРЕСА_3 , у період з 06.03.2022 по 05 год. 07.03.2022 та подальше утримання на території СФГ «Лан» по вул. Пилипа Морачевського, 26, у період з 05 год. 07.03.2022 по 08.03.2022. Також, продемонстрував дії, які проводив відносно нього ОСОБА_6 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , власники СФГ «Лан» с. Шестовиця, відповідно до яких, у період з 28.02.2022 по 08.03.2022 с. Шестовиця тимчасово зайнято військовослужбовцями ЗС РФ, зокрема в більшій частині азіатської зовнішності (тувінці, буряти), а також було зайнята і територія їх товариства, прилегла територія та приватні будинки по АДРЕСА_3 . Вони двічі приходили до території СФГ, але їх туди не пускали, а лише після обстрілу 08.03.2022 території СФГ, військовослужбовці її частково залишили; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповідно до яких, останні впізнали особу з числа військовослужбовців ЗС РФ ОСОБА_6 , якого 07.03.2022 бачили неподалік СФГ по вул. Пилипа Морачевського в с. Шестовиця Чернігівського району; протоколом огляду місця події за участі потерпілого ОСОБА_7 , на території господарства АДРЕСА_3 , де його утримували та вчиняли дії, пов`язані з жорстоким поводженням та катуванням у період з 06.03.2022 по 05 год. 07.03.2022 військовослужбовці ЗС РФ, зокрема ОСОБА_6 ; протоколом огляду місця події за участі потерпілого ОСОБА_7 , на території СФГ «Лан» за адресою: АДРЕСА_4 , де його утримували військовослужбовці ЗС РФ у період з 07.03.2022 по 08.03.2022; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які надали за своїм змістом аналогічні покази, в яких повідомили про обставин вчинення відносно потерпілого ОСОБА_7 протиправних дій, які виразилися у незаконному позбавленні волі, жорстокому поводженні та спричиненні тілесних ушкоджень, військовослужбовцями ЗС РФ; інформацією УСБУ в Чернігівській області від 04.06.2022, згідно якої згідно якої встановлені підрозділи ЗС РФ, які перебували на території с. Слобода Чернігівської області на час вчинення кримінального правопорушення, а також ідентифіковано особу ОСОБА_15 , як військовослужбовця ЗС РФ; інформацією ВКП в Чернігівській області ДК НП України від 04.06.2022, згідно якої встановлені анкетні дані та проаналізовані соціальні мережі ОСОБА_6 , шляхом проведення їх огляду; інформацією ВКП в Чернігівській області ДК НП України від 14.07.2022, згідно якої встановлені повні анкетні дані ОСОБА_6 , зокрема підтверджене проходження служби у складі військової частини № НОМЕР_2 та проведений огляд його соціальних мереж; інформацією ВКА ГУНП в Чернігівській області від 19.08.2022, згідно якої встановлені повні анкетні дані ОСОБА_6 та підтверджено проходження служби у складі військової частини № НОМЕР_2 ; інформацією ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.07.2023, згідно якої підтверджені анкетні дані ОСОБА_6 ; інформацією ВЧ НОМЕР_3 від 30.08.2022, згідно якої встановлені підрозділи ЗС РФ, які перебували на території с. Шестовиця, Чернігівський район Чернігівська область, серед яких значиться ВЧ НОМЕР_2 , НОМЕР_4 омсбр (ЮРГА) 41 ЗА, до складу якої входить ОСОБА_6 ; інформацією ГШ ЗСУ від 23.09.2022, згідно якої встановлені підрозділи ЗС РФ, які перебували на території с. Шестовиця, Чернігівський район Чернігівська область, серед яких значиться ВЧ НОМЕР_2 , 74 омсбр (ЮРГА) 41 ЗА, до складу якої входить ОСОБА_6 ; опрацюванням з`єднань абонентського номеру, яким користувався ОСОБА_6 , відповідно до якого встановлено, що 01.03.2022-02.03.2022 фіксується на території с. Мала Дівиця Прилуцького району Чернігівської області, з 03.03.2022 здійснює ймовірний рух в напрямку с. Шестовиця Чернігівської області, в подальшому з`єднання відсутні;

інформацією ВКП в Чернігівській області ДК НП України від 18.08.2023 та УКР ГУНП в Чернігівській області від 28.08.2023, згідно якої встановлено, що ОСОБА_6 на даний час перебуває поза межами України, на території Російської Федерації.

У зв`язку з достатніми підставами вважати, що ОСОБА_6 перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та відсутністю обґрунтованої можливості вручення йому повідомлення про підозру безпосередньо слідчим, вказана процесуальна дія здійснена з дотриманням вимог ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України шляхом публікування 18.08.2023 в на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 а також в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр» від ІНФОРМАЦІЯ_5 за № 166 (7474) в рубриці « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7

Ураховуючи вимоги кримінального процесуального законодавства України з моменту опублікування повідомлення у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 вважається належним чином повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

На виконання вимог ст.ст. 49, 52 КПК України постановою прокурора від 18.08.2023 ОСОБА_6 залучено захисника за рахунок держави.

Надалі, в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України повістки про виклик ОСОБА_6 на допит до Чернігівської обласної прокуратури на «09» год. «00» хв. 24.08.2023, 25.08.2023, 28.08.2023, опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр» від 18.08.2023 за № 116 (7564) в рубриці «Оголошення» та за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7

Копії зазначених повісток вручено захиснику ОСОБА_6 .

Водночас, будучи повідомленим про виклики у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством, ОСОБА_6 до Чернігівської обласної прокуратури 24.08.2023, 25.08.2023, 28.08.2023 на «09» год. «00» хв. не з`явився, слідчого та прокурора про поважні причини неявки не повідомив. Зазначене свідчить про переховування підозрюваного від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Згідно інформації УКР ГУНП в Чернігівській області та ВКП в Чернігівській області ДК НП України, ОСОБА_6 перебуває на території РФ.

Постановою слідчого від 04.09.2023 у зв`язку із переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від слідства, останнього оголошено в розшук, здійснення якого доручено уповноваженим оперативним співробітникам УСБУ в Чернігівській області.

Відповідно до положень ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Просить суд надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 28.03.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, пославшись на викладенні в ньому обставини та підстави для здійснення спеціального досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_16 проти задоволення клопотання слідчого не заперечував.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судове засідання не викликався.

Ч.2 ст. 197-1 КПК України прямо передбачено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 3692, 370, 379, 400, 408, 436, 4361, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч.1 ст. 297-4 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Особа громадянина рф ОСОБА_6 встановлена органом досудового розслідування з достатньою повною.

Його причетність до вчинення кримінального правопорушення підтверджена перш за все свідченнями потерпілого ОСОБА_7 , 1990 року народження, який також впізнав ОСОБА_17 за фотознімком, та іншими наданими слідчому судді доказами, достатніми для висновку про існування розумної підозри в чинені підозрюваним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, що однак не означає, що винуватість підозрюваного встановлена на цій стадії досудового слідства є повністю доведеною.

18 серпня 2023 ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 438 КК України в порядку, передбаченому для особи, місцезнаходження якої не встановлено або яка перебуває за межами України.

Можливість розгляду кримінального провадження in absentia відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в разі дотримання певних гарантій та умов для забезпечення загальної справедливості провадження (рішення Великої Палати ЄСПЛ від 01.03.2006 у справі «Сейдовіч проти Італії» (Sejdovic v. Italy); рішення ЄСПЛ від 12.03.2015 у справі «Санадер проти Хорватії» (Sanader v. Croatia)).

Слідчий суддя дійшов висновку, що справа належить до тієї категорії злочинів, які можуть бути розглянуті за правилами in absentia (перелік зазначено в ч. 2 ст. 297-1 КПК), підозрюваний ОСОБА_6 є повнолітнім; підозрюваний переховується від органів слідства на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (РФ) з метою ухилення від кримінальної відповідальності, та оголошений у розшук.

Повістки про виклик ОСОБА_6 дійсно надсилались шляхом опублікування їх у двох джерелах інформації: у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, газета «Урядовий кур`єр», та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Приймаючи рішення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя, окрім забезпечення гарантій підозрюваному, виходить також з охоронюваних закон прав та законних інтересів неповнолітнього потерпілого, які також підлягають захисту національним судом.

Керуючись ст.ст. 297-1 -297-4, 372, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого про проведення спеціального досудового розслідування задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000024 від 28.03.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У випадку, якщо підозрюваний ОСОБА_6 , стосовно якого постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, буде затриманий або добровільно з`явиться до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснювати згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань невідкладно, але не пізніше 24 годин після постановлення ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1