Справа № 946/8160/20
Провадження № 1-кс/946/1190/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 у справі № 946/8160/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 здійснюється розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001093 від 19 вересня 2020 року (судова справа №946/8160/20) за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні 30.05.2023 року прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 подано заяву про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні.

В обґрунтування заяви (з урахуванням уточнення та доповнення від 07.06.2023 року, 13.06.2023 року) прокурор зазначає, що вивченням матеріалів кримінального провадження та судової справи, сторона обвинувачення дійшла висновку, на що письмово звернула увагу суду, про неможливість переходу до судових дебатів, оскільки в ході судового розгляду не встановлені всі обставини, які можуть суттєво вплинути на прийняття остаточного рішення у справі, так як залишені поза увагою слідства та суду та є підстави для дослідження доказів: - документу - акту дослідження трупу ОСОБА_7 № 383 від 22.10.2020, додаткового допиту експерта ОСОБА_8 та призначення повторної судово-медичної експертизи з метою встановлення причини смерті, характеру, локалізації тілесних ушкоджень, механізму нанесення тілесного ушкодження в області грудей ОСОБА_7 , направленості травмуючого удару в область грудей, для отримання відповіді щодо можливості спричинення всього комплексу тілесних ушкоджень ножом, вилученим з місця події піж час огляду зі слідами крові, та при обставинах, зазначених обвинуваченою в показах, наданих в ході судового розгляду, слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , з урахуванням антропологічних даних як потерпілого ОСОБА_7 так і обвинуваченої ОСОБА_4 з урахуванням ряду неточностей, явних порушень, необ`єктивності та неповноти проведення експертизи №65/383 від 10.12.2020 (дата закінчення) експертом ОСОБА_9 , які наведені в клопотаннях прокурора від 19.04.2023 та від 30.05.2023. 19.04.2023 прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 подано клопотання про доповнення судового розгляду шляхом додаткового допиту експерта ОСОБА_8 , долучення доказу у виді документу акту дослідження трупу ОСОБА_7 № 383 від 22.10.2020, та призначення повторної судово-медичної експертизи з метою встановлення причини смерті, характеру, локалізації тілесних ушкоджень, механізму нанесення тілесного ушкодження в області грудей ОСОБА_7 . Дане клопотання розглянуто судом без виходу у нарадчу кімнату з ухваленням рішенням на місці про відмову у задоволенні. При цьому суд обґрунтував таке рішення тим, що в клопотанні зазначено дані про необхідність повернення до судового слідства, що не передбачено чинним КПК. Хоча фактично в клопотанні зазначено «повернутися до судового слідства з метою доповнення судового розгляду». Разом з цим в проголошеній ухвалі головуючий суддя дав оцінку не тільки невірності формулювання вимог, а й повністю всім доводам, обґрунтуванням клопотання на 18 сторінках, зазначаючи в своєму рішенні дані про неможливість розгляду взагалі такого роду клопотання, фактично його розглянув та надав оцінку по суті кожному його доводу. Прокурор, після оголошення даної ухвали уточнив вимоги клопотання від 19,04.2023, та просив розглянути його зміст та вважати як подане в порядку ч.2 ст. 263 КПК так як стадія судових дебатів ще не почалася та фактичного переходу до судових дебатів не було. Разом з цим, суд залишив клопотання прокурора без розгляду з причин відмови в задоволені раніше поданого клопотання та не передбачення такої можливості в поданні такого клопотання на стадії судових дебатів, фактично без розгляду суті, доводів клопотання та змісту аргументів». В заяві про відвід прокурор не встиг викласти обґрунтування відводу головуючого судді у зв`язку з нововиниклими фактами в судовому засіданні від 30.05.2023 по даній справі які містять нові додаткові доводи наявності ознак сумніву у неупередженості головуючого у даній справі. Так прокурор на час початку розгляду судом у даній справі відводу головуючому ще не міг ознайомитися ні з матеріалами справи № 946/8160/20, ні перевірити факт виготовлених судом копій ухвал суду від 30.05.2023, постановлених під час судового розгляду від 30.05.2023, ні отримати докази - відеозаписи судових засідань від 19.05.2023 та 30.05.2023 та надати їх судді при розгляді заяви про відвід. В заяві про відвід від 30.05.2023 прокурор зазначив, що у випадку допущення під час судового засідання 30.05.2023 порушень вимог КПК, аналогічним тим, що допущені головуючим під час судового розгляду від 19.04.2023, такі нові порушення будуть додатково свідчити про неупередженість головуючого у даній справі та будуть додатковими підставами для заявлення йому відводу. Чинний КПК не забороняє подання сторонами суду доповнення до змісту обґрунтування заяви про відвід, заборона надання доповнення суду буде прирівнюватися до грубих порушень вимог ст.ст. 7, 8, 9, 10, 22, 23, 24 КПК. Прокурором з посиланням на ч. 6 ст. 376 КПК витребувано у головуючого ОСОБА_6 у даній справі копію ухвали у паперовій формі, викладення якої передбачено ч. 6 ст. 371 КПК, постановленої судом за результатами розгляду клопотання прокурора в судовому засіданні від 30.05.2023. Листом Ізмаїльського міськрайонного суду від 31.05.2023 за № 946/8160/20/9081/23 за підписом судді ОСОБА_6 надано письмову інформацію-відповідь, дослівно (абзац другий листа): «Ухвала суду від 30.05.2023 про відмову в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 від 30.05.2023 про відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами відповідно до ч.4 ст. 371 КПК постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати та занесена секретарем судового засідання в журнал судового засідання, і в порядку ч.5 ст. 376 КПК оголошена негайно після її постановлення. Частиною 3 статі 371 КПК передбачено, що ухвала постановлюється в нарадчій кімнаті у формі окремого документа згідно ч. 1 ст. 372 КПК тільки у випадках, передбачених КПК. КПК не передбачений обов`язок суду постановляти ухвалу в нарадчій кімнаті у формі окремого документа відповідно до ч. 1 ст. 372 КПК при відмові в задоволенні клопотання про відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами. У зв`язку з тим, що ухвала від 30.05.2023 не викладалася окремим документом відповідно до ч. 1 ст. 372 КПК, то у суду об`єктивно відсутня можливість надати її завірену з проставленням мокрої печатки у паперові формі копію». Фактично головуючий суддя письмово підтвердив факт того, що ухвала суду від 30.05.2023, проголошена судом в судовому засіданні 30.05.2023 за результатами розгляду клопотання прокурора в порядку ч. 5 ст. 364 КПК, не викладалася ні в письмовій, ні в електронній формах, при чому жодних пояснень невиконання положень ч. 6 ст. 371 КПК судом не наведено. Законодавець не наділив секретаря судового засідання повноваженнями викладати будь-які ухвали письмово у паперовій формі, в тому числі при постановлені судом ухвали без виходу у нарадчу кімнату. Виконання секретарем обов`язку, передбаченого в частині 4 ст. 371 КПК, у виді дій по занесенню в журнал судового засідання ухвал, постановлених без виходу в нарадчу кімнату не може бути прирівняним до фактичного завершення судом виконання обов`язку (законодавчої вимоги), передбаченого ч. 6 ст. 371 КПК, та прирівняним до звільнення від дотримання граничних строків виготовлення таких ухвал, зазначених в ч.2 ст.376 КПК, у випадку якщо у суду виготовлення ухвали вимагає значного часу. Вважає, що фактично судом у даній справі в судовому засіданні від 19.04.2023 постановлено без виходу в нарадчу кімнату дві ухвали суду (порядковий номер процесуальної дії в журналі судового засідання - 25, 35) та одна ухвала від 30.05.2023 (порядковий номер журналу - 7), всі вказані ухвали постановлені за результатами розгляду клопотань прокурора. При ознайомленні прокурора з матеріалами справи № 946/8160/20 не встановлено наявність вказаних ухвал ні від 19.04.2023, ні від 30.05.2023, викладених письмово у паперові формі, чим грубо порушено вимоги ч. 6 ст. 371 КПК. Фактично в ухвалі суду від 19.04.2023, зазначеній під номером 35 в журналі судового засідання суд мотивує залишення клопотання без розгляду З часу судового засідання від 30.05.2023 минуло більш, ніж 5 днів, що надаються суду для складення ухвали суду від 30.05.2003 та вручення її прокурору, однак такі дії не здійснено, натомість отримано офіційну відповідь, що така ухвала не буде викладатися судом без обґрунтування такої відмови та посилання на норму КПК, яка звільняє суд від необхідності виконання ч. 6 ст. 371 КПК. Аналогічно судом не викладено в порядку ч. 6 ст. 371 КПК дві ухвали, постановлені судом в судовому засіданні від 19.04.2023. Фактично суд, допустив повторність порушення ч. 6 ст. 371 КПК та після офіційного заявлення сторони обвинувачення щодо необхідності усунення порушення вимог КПК безпідставно відмовив в вимоги, яка заснована виключно на діючій нормі КПК - ч. 6 ст. 371 та ч. 6 ст. 376 КПК, що явно свідчить про упередженість судді. Будь-які доводи щодо занесення ухвали до журналу секретарем, невелика значимість клопотання, тощо не можуть бути підставою для не викладення письмово у паперові та електронній формах ухвал суду. Відсутність ухвали від 30.05.2023 про відмову в задоволенні клопотання та залишення клопотання без розгляду позбавляє можливості ознайомитися зі змістом ухвали суду та встановити чи викладено з дотриманням вимог ст.ст. 370, 372 КПК таке рішення із зазначенням мотивів, обґрунтувань незастосування положень ст. 7 та ч. 6 ст. 9 КПК, чи навпаки суд положеннями конкретного пункту ст. 7 КПК обґрунтував свої рішення. Прокурор, ознайомившись з матеріалами справи, отримавши аудіо- відеозаписи судового засідання від 30.05.2023, встановив, що у порушення ст. 108 КПК журнали судових засідань від 19.04.2023 та 30.05.2023 не містить усіх відомостей щодо процесуальних дій, відомостей про передачу доказів суду, як того вимагає пункт 4 частини 1 статті 108 КПК України, а відомості зазначені, в журналах, пов`язані з з`явленням клопотань прокурора та ухвал суду за їх розглядом та репліки, пов`язані з розглядом клопотань або взагалі не викладено в журналі, або викладено неповно чи невірно у порівняні з обсягом та змістом процесуальних дій згідно технічного запису судових засідань. 06.06.2023 прокурором на ім`я головуючого суду у справі №946/8160/20 подано письмово 2 зауваження на вказані журнали, копії яких долучаю. Так як обсяг таких порушень заповнення журналів який я виклав в зауваженнях на журнали судових засідань від 19.04.2023 та 30.05.2023 є значним, тому його прокурор не викладає в даному доповненні, а долучає до даного доповнення до зави про відвід та просить суд врахувати ту обставину, що дані журналу не можуть бути повністю відповідними обставинам судових засідань, лише технічний запис їх засідань, який необхідно повністю оглянути містить вичерпні та безспірні дані щодо суті процесуальних дій, точних даних про заявлені клопотання, ухвали та їх зміст, мотиви та такий технічний запис містить візуально дані про порушення суду у виді неприйняття доказу- документу - акту № 383, неотримання судом фізично від прокурора письмового клопотання до моменту проголошення ухвали суду від 30.05.2023, тому саме ці технічні записи слід перевірити та врахувати наявність факту надходження та розгляду зауважень на журнали судових засідань. Жодний із журналів судових засідань, ні від 19.04.2023, ні від 30.05.2023 не містить даних про неодноразове заявлення прокурором клопотання про отримання від нього оригіналу акту дослідження № 383. Також, зазначає, що викликає сумнів в його неупередженості те, що головуючий 30.05.2023 не надав можливості оголосити прокурору його клопотання від 30.05.2023, при цьому прокурор двічі наголосив суду, що воно подається згідно конкретної норми КПК - ч. 5 ст. 364 і відразу після зазначення суду про вид клопотання та зазначення лише першого пункту клопотання, в якому містилися узагальнюючі дані про види подаваємих доказів без їх конкретизації та обґрунтування, суд одразу розглянув його та ухвалив рішення про залишення клопотання без задоволення. При цьому, суд дослівно зазначив згідно аудіозапису судового засідання (таймінг з 14:51:50 по 14:51:56): «Враховуючи те, що це клопотання в минулому засіданні вже було заявлено, залишити клопотання прокурора без задоволення». Прошу цей факт дослідити та зафіксувати при огляді технічного запису судового засідання від 30.05.2023. При цьому, у журналі судового засідання під № 7 процесуальних дій зазначено дослівно ухвалу суду за результатами розгляду клопотання прокурора від 30.05.2023, поданого в порядку ч. 5 ст. 436 КПК: «В минулому судовому засіданні вже було заявлене вказане клопотання, враховуючи те, що в попередньому судовому засіданні вже було вирішено це питання суд на місці радячись ухвалив залишити вказане клопотання без задоволення». При постановлені на місці даної ухвали головуючи суддя ОСОБА_6 не посилався та не мотивував рішення тим, що « в попередньому судовому засіданні вже було вирішено це питання», суддя зазначив виключним мотивом відмови лише те, що таке клопотання вже було заявлено в минулому засіданні, про те, що воно було вирішено в минулому засіданні суддя ні чого в судовому засіданні не зазначав, тому вказані в журналі судового засідання мотиви ухвали не відповідають тим, які фактично проголосив суд під запис та підлягають виправленню, про що прокурором подано відповідне зауваження на журнал судового засідання. 30.05.2023 головуючий суддя проголосив ухвалу про залишення клопотання без задоволення, тобто фактично зазначив про постановлення ухвали за результатам розгляду клопотання від 30.05.2023. При цьому, суд 30.05.2023 не зазначав , що ухвалює рішення про залишення без розгляду клопотання, а саме залишив без задоволення що є тим самим, що й відмова в задоволенні клопотання. Разом з цим, суд не міг фактично переходити до розгляду даного клопотання прокурора від 30.05.2023, так як фактично безпосередньо не отримав його письмову форму, так як прокурор завив, що бажає подати та оголосити дане клопотання саме в письмовому виді демонстрував наявність в нього клопотання саме письмово виготовлено в паперовій формі, демонстрував бажання надати додаток до нього у виді доказу - оригіналу акту дослідження № 383. Більш того, в порушення ч. 1 ст. 350 КПК, суд не заслухав думку щодо клопотання сторони захисту бо не запропонував їй це зробити. Фактично вбачається що суд навіть не отримавши клопотання не вислухавши ні його мотиви ні суть, ні вимоги прокурора, наперед для себе визначив безпідставність доводів прокурора, навіть не ознайомлюючись з ними та прийшов за максимально короткий проміжок часу про необхідність відмови в його задоволенні, без жодного посилання на норми КПК беж жодного мотивування та обґрунтування саме відмови в задоволені по суті. При посиланні на факт вже розгляду такого ж клопотання суд не міг приймати рішення про його розгляд та відмову в задоволені. Більш того, посилання суду на те, що таке клопотання, тобто подане в порядку ч.5 ст. 364 КПК, вже було розглянуто не відповідають дійсності, так як прокурором таке клопотання саме в порядку ч.5 ст. 364 КПК було подано вперше саме 30.05.2023. При постановленні судом ухвали від 19.04.2023 за результатами розгляду першого клопотання про повернення до судового слідства з метою доповнення судового розгляду суд фактично в своєму рішенні виклав взаємовиключні та суперечливі мотиви, так суд відразу зазначає що такі клопотання саме в такому виді прохальної частини не підлягають розгляду, при цьому розглядає це клопотання по суті та надає оцінку доказу - акту судово медичного дослідження, безпідставно порівнюючи його з висновком експерта та надаючи оцінку з точки зору можливості віднесення такого документу до доказу за відсутності в нього ознак віднесення до конкретного виду доказу у виді висновку експерта, тобто суд наперед вирішив питання в порядку ч.2 ст. 89 КПК у виді недопустимості доказу, при чому саме головне, що суд ще й посилався на процесуальні обов`язки суду, передбачені ч.5 ст. 364 КПК, хоча сам суд не визначав та не наголошував, що розглядає дане клопотання прокурора, як подане саме в порядку ч.5 ст. 364 КПК. І фактично, суд при постановленні ухвали від 19.04.2023 використав положення з норми ч.5 ст. 364 КПК, у виді посилання на відмову в відновленні з`ясування обставин встановлених під час розгляду справи та перевірки їх доказами, хоча фактично таких дискреційних повноважень ч.4 ст. 364 КПК не містить, а містить навпаки пряму вказівку суду безальтернативно відновлювати з`ясування обставин та перевірки їх доказами. Суд, в порушення ч.1,2 ст. 23 КПК, безпосередньо не досліджував клопотання прокурора від 30.05.2023, поданого в порядку ч.5 ст. 364 КПК. Також, суд отримав письмове клопотання від 30.05.2023 лише після чергового наполягання прокурора, тобто фактично в судовому засіданні прокурор був вимушений наполягати на його прийнятті хоча сам факт заявлення клопотання в передбачений частиною 5 с. 364 КПК спосіб автоматично, згідно положень ч. 6 ст. 22 КПК, не повинно викликати будь-яких труднощів чи перепони в отриманні судом цього клопотання. І саме головне таке письмове клопотання від 30.05.2023 було отримано після оголошення судом ували про залишення цього ж клопотання без задоволення, тобто, іншими словами після постановлення ухвали про відмову в задоволенні клопотання по суті, фактично суд не мав навіть можливості досліджувати ні документ ні його зміст. Також під час судового засідання від 30.05.2023 прокурор після оголошення постановленої на місці судом ухвали від 30.05.2023 клопотав перед судом щодо оголошення мотивів залишення ухвали без задоволення однак суд не розглянув дане мотивоване клопотання пославшись на неуважність прокурора, що не відповідає дійсності, так як ні журнал судового засідання, ні дані технічного запису не містять таких викладів судом мотивів саме залишення клопотання без задоволення. Фактично суд, замість таких мотивів зазначив лише можливі обґрунтування залишення клопотання без розгляду, але суд не приймав такого рішення як залишення клопотання від 30.05.2023 без розгляду. Так як ухвала суду від 30.05.2023 проголошена в суді без жодного обґрунтування без зазначення жодних мотивів саме того виду рішення у виді відмови в задоволенні клопотання і суд не виклав письмово у паперовій та електронній формі ( відсутні дані в Єдиному реєстрі судових рішень) ухвалу від 30.05.2023, а на клопотання прокурора оголосити мотиви рішення суд не відреагував, то прокурор позбавлений можливості ознайомитися з мотивами, з яких суд виходив при постановленні ували від 30.05.2023 і ознайомитися з положеннями закону, якими суд керувався. При постановлені на місці ухвали від 30.05.2023 головуючий суддя ОСОБА_6 не посилався та не мотивував рішення тим, що «в попередньому судовому засіданні вже було вирішено це питання», як зазначено в журналі судового засідання, а суддя зазначив виключним мотивом відмови лише те, що таке клопотання вже було заявлено в минулому засіданні, про те, що воно було вирішено в минулому засіданні суддя ні чого в судовому засіданні не зазначав. Фактично суд, не маючи у безпосередньому дослідженні клопотання, наперед прийшов висновку про те, що саме це клопотання було вирішено, хоча дане клопотання подано саме 30.05.2023 і датовано цією ж датою і не могло бути ідентичним чи таким, що подано 19.04.2023. Зазначення судом даних про те що датоване 30.05.2023 клопотання ,яке суд не досліджував, не відповідають реальним обставинам судового розгляду і судових засідань 19.04.2023 та 30.05.2023 та змісту поданих клопотань прокурора. Прокурор заявив 30.95.2023 про долучений доказу - оригіналу акту судово-медичного дослідження № 383 від 22.10.2020, складеного експертом ОСОБА_10 , поданого як додаток до клопотання прокурора від 30.05.2023 в порядку ч. 5 ст. 364 КГЖ, однак головуючого в отриманні даного доказу відмовив як додатку з мотивуванням дослівно: «Суд не досліджував даний акт і прокурор не долучав такий акт» (час запису 14:51). Прокурор наголосив суду, що згідно діючого КГЖ, він має право надати такий документ як додаток та суд не має права відмовляти йому в цьому, але суд не відреагував на законні вимоги прокурора, тому прокурор був вимушений поставити перед суддею на його стіл даний документ як доказ та зазначив, що подає його суду, як доказ в виді документу, бо частина 5 статті 364 КГЖ передбачає таку процедуру подання нового доказу яким і був акт № 383 судово-медичного дослідження який до цього судом не досліджувався. Суду було наголошено неодноразово не те щ це доказ в виді документу і він новий разом з цим суд не виконав зобов`язання передбачені ч.5 ст. 364 КПК у виді відновлення з`ясування обставин та перевірки їх доказами. Прокурор ОСОБА_3 зазначив суду та наголосив на те, що КГЖ не передбачає можливість суду відмови в отриманні документу, якщо згідно ч. 5 ст. ст. 364 КГЖ виникне потреба подати нові докази, що вказана норма зазначає що суд відновлює перевірку доказами, а не вказує на те, що суд може це зробити чи має дискрецію у виборі варіантів дій чи рішень. В журналі судового засідання від 30.05.2023 відсутні відомості вказані клопотання репліки, наголошення прокурора. Як в заяві про відвід від 30.05.2023 так і в доповнення до неї від 07.06.2023 прокурор посилається на порушення норм КПК під час розгляду і вирішення його 3 клопотань, з яких: одне письмове від 19.04.2023 та ще одне за вказану дату, яке усно заявлено прокурором, та одного письмового клопотання від 30.05.2023. Копії вказаних письмових клопотань підлягають долученню до матеріалів провадження № 1 кс/946/1190/23 як докази, бо дослідження даних документів судом необхідно для перевірки обставин та доводів заяви та доповнення заяви про відвід, в тому числі, обставин про те, що судом розглянуто письмове клопотання від 19.04.2023 та ухвалено рішення про розгляд його в порядку ч.5 ст. 364 КПК, хоча дане клопотання не подавалося саме в порядку ч.5 ст. 364 КПК, як ті обставини, що судом не надано можливості оголосити клопотання від 30.05.2023, яке не є аналогічним тим клопотанням від 19.04.2023, і прокурор зможе підтвердити суду, що клопотання від 19.04.2023 та від 30.05.2023 подані по різним нормам КПК, більш того, суд повинен буде порівняти обсяг самого клопотання від 30.05.2023 з тим обсягом, який встиг зазначити прокурор в суді. Копії клопотань прокурора від 19.04.2023 та 30.05.2023 відносяться до обставин розгляду справи № 946/8160/20, ці клопотання подані згідно повноважень учасника кримінального провадження за чинним КПК, будь-які підстави вважати їх недопустимим доказом не має. Щодо доводів прокурора в заяві про відвід щодо невиконання вимог ч. 6 ст. 371 КПК слід доповнити заяву про відвід і тим обґрунтуванням, що не викладення судом письмово у паперовій формі ухвали фактично призвело до порушення судом вимог законодавства, що передбачають необхідність внесення рішень суду у виді ухвал до Єдиного реєстру судових рішень. Вказані порушення у виді невнесення до Реєстру судових рішень 2 ухвал від 19.04.2023 та однієї ухвали від 30.05.2023 у справі № 946/8160/20 призвело до порушення права сторони обвинувачення на вільний доступу до вказаних відомостей по ухвалам суду, розміщеним в такому Єдиному реєстрі судових рішень. по сьогоднішній день вимоги ч. 6 ст. 371 КПК щодо викладення судом письмово у паперовій формі перелічених 2 ухвал суду від 19.04.2023 та 1 ухвали від 30.05.2023 не виконано, що вказує на те, що суд не вбачає необхідності, без обґрунтування законних підстав, задовольнити виключно законні вимоги прокурора. Підтвердженням цьому факту триваючого порушення прав сторони обвинувачення як на забезпечення наявності в справі письмового паперового формату ухвал так і права отримати ці ухвали і ознайомитися з ними і їх мотивами є офіційне звернення прокурора на ім`я головуючого ОСОБА_6 у виді заяви-клопотання від 08.06.2023 у справі №946/8160/20, яка долучається як доказ до даної заяви про відвід з додатками, якій прокурор клопоче про необхідність виконання вимог ч. 6 ст. 371, ч.2,6 ст. 376 КПК, однак з плином тривалого часу з моменту заявлення заяви про відвів від 30.05.2023 по дату розгляду по суті такої заяви, що складає більше ніж максимально передбачені на ці дії 5 діб, такі ухвали у письмовій паперовій формі не виготовлено головуючим у справі, що свідчить про наявність ознак його упередженості. 07.06.2023 в рамках провадження № 1 кс /946/1190/23 за розглядом заяви про відвід прокурором подано уточнення-доповнення до заяви про відвід, до яких долучено як докази 2 письмові зауваження прокурора на журнали судових засідань від 19.04.2023 та 30.05.2023. 08.06.2023 за вих № 946/8160/20/9644/23 за підписом головуючого судді ОСОБА_6 надано відповідь, згідно якої повідомлено, що дані 2 зауваження приєднано до матеріалів справи № 946/8160/20 та повідомлено дослівно: «Кримінальним процесуальним законодавством України не передбачена можливість та порядок розгляду судом письмових зауважень на журнал судового засідання та внесення виправлень та доповнень до нього за письмовими зауваженнями учасника судового провадження». Вказана відповідь є доказом того, що прокурором вжито всіх заходів задля ініціювання виконання вимог КПК у виді процесу внесення виправлень та доповнень в журнал судового засідання, який містить очевидну неповноту відомостей та невідповідність відомостей судовим засіданням, які можуть вплинути, однак, наявні порушення в журналах присутні і на день розгляду зави про відвід. У випадку сприйняття судом в рамках провадження № 1- кс/946/1190/23 як вірними та повними відомостей, що містяться в журналу від 19.04.2023 та 30.05.2023, без перевірки таких даних згідно технічного запису, то вказане кардинально негативно вплине на об`єктивність встановлених обставин справи по відводу.

Згідно заперечення захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 на заяву прокурора про відвід головуючому по справі судді ОСОБА_6 , захисник просить в задоволенні заяви прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 30.05.2023 про відвід головуючому судді ОСОБА_6 в кримінальному провадженні 946/8160/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенні за ст.115 ч. 1 КК України та уточненнях і доповненнях до раніше поданої заяви про відвід судді відмовити. Так, як заяву про відвід, так і уточнення і доповнення до неї, обґрунтовує тим, що головуючий по справі ОСОБА_6 , відмовив прокурору в задоволенні клопотання про відновлення в порядку ч.5 ст.264 КПК України у справі №946/8160/20 з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами у зв`язку з виниклою потребою подання нових доказів. Тексти клопотання та заяви про відвід у більшій частині є по суті ідентичними. В заяві про відвід від 30.05.2023 року прокурор здійснив аналіз судового рішення прийнятого суддею ОСОБА_6 за результатами розгляду клопотання прокурора, та виклав свої заперечення на 7 (семи) аркушах. А щодо обґрунтування (викладеного на 1-му аркуші) самого відводу, прокурор посилається на положення ст.80 КПК України, звертаючи увагу, що подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Прокурор оперує п.4 ч. 1 ст.75 КПК України, якою передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості та п.2.5 Банголоських принципів поведінки суддів, і вказує на нібито необ`єктивність судді ОСОБА_11 , при розгляді даної справи. Уточнення та доповнення до раніше поданої заяви про відвід судді викладені прокурором на 10-ти аркушах. В даних уточнення прокурор виправляє свої помилки, допущені в заяві про відвід, та доповнює заяву про відвід, продовжуючи аналізувати судове рішення судді ОСОБА_6 . Прокурор скаржиться на те, що сторона обвинувачення не могла надати усі докази, що мали намір заявити клопотання про виклик для додаткового допиту в судовому засіданні експерта Ізмаїльського районного відділення КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_9 , призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи з поставленням на вирішення експертів 18 питань. При цьому жодного належного і достатнього обґрунтування відводу судді ОСОБА_6 , прокурор не наводить. Крім того, дане кримінальне провадження перебуває на розгляду суду з 2020 року. Сторона обвинувачення мала більш ніж достатньо часу надати суду усі докази, які мали в своєму розпорядженні, заявити усі можливі і необхідні клопотання. Крім цього, складаючи обвинувальний акт і направляючи його на розгляд суду, сторона обвинувачення зобов`язана була здійснити аналіз усіх зібраних доказів, та уразі їх недостатності чи наявності протирічь, слід було здобути інші докази, призначити усі необхідні експертизи. За результатами завершення досудового розслідування, відкрити усі докази стороні захисту. Така поведінка сторони обвинувачення вказує на недобросовісну поведінку, намагання затягнути розгляд кримінального провадження, що впливає на розумні строки розгляду даного кримінального провадження, та порушення прав учасників судового розгляду. Жодні обставини для відводу судді ОСОБА_6 відсутні в даному кримінальному провадженні. Посилання прокурора на наявність «інших обставин» на стадії завершення судового розгляду кримінального провадження, яке триває майже три роки, є неспроможним. Заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи. Поведінка судді при розгляді одного конкретного клопотання прокурора в даному кримінальному провадженні, також не може бути предметом дослідження, оскільки протягом всього тривалого судового розгляду та і на підготовчому засіданні, в сторони обвинувачення не було бажання, необхідності і підстав для відводу судді, і такий відвід не заявлявся, відтак і наразі такий відвід є безпідставним. З огляду на зазначене, робити висновки щодо упередженого ставлення до сторони обвинувачення у конкретно визначеній справі, саме через призму суб`єктивного критерію безсторонності, не виявляється за можливе. Вважає, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише доводи, що стосуються незгоди з прийняти суддею рішення за наслідками розгляду клопотання прокурора, що є виключно припущенням про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами. Будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. за окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Тоді, як заява прокурора про відвід судді, доповнення до цієї заяви містять виключно доводи щодо незгоди сторони обвинувачення з прийнятим суддею рішенням за результатами розгляду клопотання. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу. Отже, аргументи, якими прокурор мотивує свою заяву про відвід судді ОСОБА_6 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді ОСОБА_6 , як з погляду суб`єктивного критерію, так і з погляду об`єктивного критерію, якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини. Не погодження прокурора з процесуальними діями та рішеннями судді у цьому кримінальному провадженні, розгляд якого завершується, може бути підставою для оскарження таких дій та рішень в установленому законом порядку, однак не свідчить само по собі про особисту заінтересованість або упередженість судді та не ставить під сумнів об`єктивність і не дає підстави вважати заявлений відвід обґрунтованим, оскільки в такому разі не дотримується норма щодо наявності об`єктивних чи суб`єктивних критеріїв для такого відводу. Інших обставин, які виключають участь судді в цьому кримінальному провадженні, відповідно до ст. 75 КПК України, не встановлено, а тому заява про відвід судді ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, оскільки мотиви заяви полягають виключно у незадоволенні процесуальними рішеннями і діями судді. Послання прокурора на наявність зауважень до журналу судового засідання, також не свідчать про упередженість чи необ`єктивність судді. Журнал судового засідання є основним засобом фіксації процесуальних дій під час судового провадження на будь-якій стадії в усіх судових інстанціях. Здобути будь-які докази упередженості судді ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні, сторона обвинувачення не спромоглася. А все інше є надуманим та вигаданим. Підсумовуючи викладене, слід наголосити на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи. Але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Крім того, прокурором ОСОБА_3 13.06.2023 року надано письмові пояснення на заперечення адвоката від 08.06.2023 року, поданих на заяву прокурора про відвід судді, в яких зазначив, що адвокат ОСОБА_5 у запереченні на заяву прокурора про відвід головуючому по справі судді ОСОБА_6 посилається на правові висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання відводу суду, викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 800/592/17. Разом з цим, даний правовий висновок у справі у справі № 800/592/17 є абсолютно незастосовний до обставин розгляду питання відводу судді в рамках розгляду справи № 946/8160/20 та провадження №1 кс/946/1190/23 за заявою про відвід головуючого судді ОСОБА_6 . Так, розгляд справи №800/592/17 та питання відводу судді проводився в порядку КАС, а питання відводу судді ОСОБА_6 здійснюється в порядку КПК і такі відводи, нормативні підстави відводів суттєво різняться. Так в даній справі 800/592/17 відвід судді здійснено з підстави, передбаченої п.4 ч. 1 ст. 36 КАС, який дослівно законодавцем визначено, як «за наявності інших обставин які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді». В ухвалі від 10.05.2018 Велика Палата послалася саме на розгляд доводів заявника щодо наявності обставин, що викликають сумнів у об`єктивності суді». Діючий же КПК не передбачає такої додаткової ознаки як «наявність обставин, що викликають сумнів у об`єктивності суді». Більш того, підстави заявлення відводу у справі 800/592/17 стосується надання оцінки дій судді головуючого в позасудовому часі, так заявник зазначив на участь головуючого в спортивному марафоні з представником сторони по справі. Тобто навіть підстави відводу не є подібними чи хоч якимось чином мають ознаки схожості чи застосовності до справи за розглядом відводу судді ОСОБА_6 . Для застосування правового висновку у справі 800/592/17 до обставин справи щодо відводу судді ОСОБА_6 потрібно встановити подібність таких правовідносин у справах, обставин та підстав відводу та регулювання правовідносин одними процесуальними нормами права, в то й час як жодної такої умови не дотримано. Аналогічно не застосовний до даної справи правовий висновок за ухвалою ВП ВС від 01.10.2018 у справі № 9901/673/18. Так розгляд даної справи відбувся в порядку КАС, а розгляд справи по відводу судді ОСОБА_6 здійснюється в порядку КПК, тобто регламентується іншим процесуальним законодавством. В рамках даної справи № 9901/673/18 суд прийняв рішення без порушення порядку розгляду клопотань учасників справи, постановив відповідне рішення. В той же час, під час розгляду відводу судді у справі № 9901/673/18 заявником не заявлялися такі грубі порушення судом процесуальних норм, на які посилається прокурор ОСОБА_3 в своїй заяві, тому обсяг доводів і перелік заявлених відомостей про порушення не можуть давати підстави для подібності правовідносин у справах, а отже і можливості застосувати такі правові висновки. Аналогічно не застосовний висновок у справі № 910/2968/18, так як стосується розгляду справи в порядку ГПК та стосується підстави відводу у зв`язку з ненаданням можливості учаснику відкладення розгляду справи. Прокурор детально виклав свої обґрунтування в заві про відвід, доповнені до неї, навів конкретні доводи щодо порушення головуючим конкретних норм КПК під час судового розгляду, чим обґрунтував наявність ознак упередженості суду однак ні адвокатом, ну головуючим суддею ОСОБА_6 не спростовано жоден аргумент та довід прокурора з посиланням на норми КПК, окрім як висловлення виключно загальної позиції щодо невідповідності позиції прокурора діючому законодавству та рішенням ЄСПЛ. Таке обґрунтування без прив`язки до конкретизації до конкретних норм КПК не є належним обґрунтуванням невідповідності вимог прокурорам нормам КПК.

В судовому засіданні прокурор просив заяву про відвід судді ОСОБА_6 у справі № 946/8160/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити з підстав, визначених у заяві та уточненні, доповненні до заяви про відвід. Зазначив, що експертиза не відповідає обставинам справи. Однак, суддя відмовив у залученні відповідних доказів. Необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання. Потім прокурор подав клопотання за іншою статтею КПК України, однак суд залишив друге клопотання без задоволення. Не дали повністю навіть оголосити зміст другого клопотання, не взяв його в руки, відмовив у клопотанні. Вилучення документів з справи оформлюється актом, однак суд не прийняв документи і повернув їх без відповідного акту. Протиправно не виготовлено письмових ухвал від 19.04.2023 та 30.05.2023. Подавались окремо три клопотання, а не одно, як зазначає захисник. Підставою для відводу є п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України (інші обставини). Він попросив суд долучити доказ. Суддя відмовив, на що прокурор вирішив сам долучити цей доказ та сам поклав цей акт на стіл судді. Раніше інші прокурори в справі вже заявляли клопотання про призначення експертизи та ці клопотання вже раніше розглядалися судом. Однак мотивування та обставини, викладені у клопотанні про призначення експертизи були різні.

Захисник обвинуваченої в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви прокурора про відвід судді з підстав, визначених у письмових запереченнях. Акт, що просив долучити прокурор це не новий доказ. Це акт, який було складено під час огляду трупу та він був з перших днів з початку досудового розслідування. Суд повернув цей акт, тому що прокурор поклав його на стіл судді, що суперечить процедурі. Прокурор наголошує на певні порушення з боку секретаря, однак відвід заявляє судді. Мотиви протокольних ухвал оголошено суддею під відеозапис, про що є відмітка в журналі. Жодних підстав, які б свідчали про неупередженість суду відсутні. Є певна процедура оскарження усіх рішень суду. Немає доказів, що додані до Доповнень від 13.06.2023 року клопотання є копіями клопотань, що надавалися судді ОСОБА_6 . Вони взагалі можуть мати інший зміст. Немає підстав заново розглядати друге клопотання. Просить відмовити у відводі судді.

Обвинувачена в судовому засіданні зазначила, що підтримує позицію адвоката. Дійсно мало місце, що прокурор без дозволу судді не через розпорядника поклав документ на стіл судді.

Суддя ОСОБА_6 не виявив бажання надати пояснення з приводу заявленої заяви.

Розглянувши заяву прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 у справі № 946/8160/20, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Частини 1, 2 статті 80 КПК України передбачають, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Підстави для відводу судді визначені у ст.75 КПК України. Так, згідно із вказаною статтею, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Доводи прокурора в підтвердження наявності підстав для відводу судді зводяться до того, що головуючий по справі суддя ОСОБА_6 відмовив прокурору в задоволенні клопотань від 19.04.23 та від 30.05.2023 у справі №946/8160/20.

Додаткових підстав, передбачених ст.75 КПК України, у заяві та у судовому засіданні зазначено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Також, судом було досліджено відеозапис судового засідання від 19.04.23 та 30.05.2023 року, однак наявності будь-яких підстав для відводу не встановлено.

Крім того, суд звертає увагу, що чинним КПК України чітко передбачено постановлення суддею ухвал без виходу до нарадчої кімнати в усній формі.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; (далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

У ряді рішень Європейський суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) намагається більш широко підходити до вирішення питання щодо впливу «досудової» діяльності судді на рівень безсторонності суду.

Так, у справі «Нортіер проти Нідерландів» ЄСПЛ зауважив, що «один лише факт про те, що суддя приймав рішення на досудовому етапі не можна вважати підставою для сумнівів щодо його безсторонності; основне значення у справі мають обсяг і характер цих рішень".

Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. б Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Отже, суду не наведено підстав для відводу судді, перелік яких чітко визначено законодавством; необ`єктивність, упередженість судді ОСОБА_6 не доведена. Відмова судді ОСОБА_6 у задоволенні клопотань прокурора від 19.04.23 та від 30.05.2023 по справі №946/8160/20, форма та зміст вказаних ухвал судді, не може бути підставою для відводу судді. Заява містить лише доводи, що стосуються незгоди з прийняттями суддею рішеннями за наслідками розгляду клопотань прокурора, що є виключно припущенням про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами, а процедура висловлення такої незгоди та оскарження таких судових рішень чітко регламентована законодавством та не може бути підставою для відводу судді.

Враховуючи викладене, заслухавши наявних учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, та з метою недопущення сумніву, щодо об`єктивного та неупередженого розгляду вищевказаного кримінального провадження, суддя дійшов висновку про те, що заява прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 у справі № 946/8160/20 з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001093 від 19.09.2020 року стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не підлягає задоволенню, оскільки обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_6 або його заінтересованості в результатах кримінального провадження, не доведені.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 218, 309 КПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 у справі № 946/8160/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 15.06.2023р. о 13:10 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1