Справа 288/724/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року . смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23 січня 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Соколів Брід, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 286-1, частиною 1 статті 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23 січня 2023 року відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 286-1, частиною 1 статті 135 КК України.

Ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 березня 2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 18.05.2023 року та визначено суму застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 гривень.

10 травня 2023 року через канцелярію суду прокурор надав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просить його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просять обрати домашній арешт на певний період доби.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала щодо задоволення даного клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи із слідуючого.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що на розгляді в Попільнянському районному суді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000023 від 23.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 23 січня 2023 року о 07 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі -ПДР), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Renault» моделі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві власності ТОВ «ОТП Лізинг», рухався по проїзній частині вулиці Містечко у в межах села Паволоч, Попільнянської ОТГ, Житомирського району, Житомирської області, у напрямку смт. Попільні, Попільнянської ОТГ, Житомирського району, Житомирської області.

Рухаючись у вказаний день та час, керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault» моделі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 в сутінках, у населеному пункті, по кривій в плані ділянці дороги, заокругленій ліворуч, поблизу будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 в умовах достатньої видимості, в порушення вимог пунктів 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, проявив неуважність до дорожніх умов, не врахував дорожню обстановку і стан свого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив занос свого автомобіля та здійснив виїзд за межі проїзної частини на узбіччя, де передньою частиною автомобіля марки «Renault» моделі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася у попутному напрямку поза межами проїзної частини автодороги та яка своїми односторонніми діями не мала можливості уникнути наїзду.

Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала, відповідно до висновку експерта № 13 від 27.02.2023 року, тілесні ушкодження у вигляді вогнищевого забою головного мозку з формуванням внутрішньомозкової гематоми лівої півкулі головного мозку, субарахноїдального крововиливу, що ускладнилась дислокаційним синдромом (зміщення одних структур головного мозку відносно інших), відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.9 (а), 1.10 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Крім того, одразу після наїзду на пішохода ОСОБА_6 водій ОСОБА_4 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій ОСОБА_6 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілу до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо- транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_6 , яка перебувала у небезпечному для життя стані, та була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_4 сам поставив потерпілу у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілій допомогу.

Своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілу в небезпечний для життя стан, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.135 КК України.

Так, 24.02.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Підставою продовження дії запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченого ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розгляду даного кримінального провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Враховуючи зазначене, існують достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не змінились: - ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки усвідомлює тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, міру покарання, яка йому загрожує та має слабкі соціальні зв`язки; - ОСОБА_4 може вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки, будучи раніше неодноразово судимим за ряд умисних злочинів, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив; - ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , оскільки проживає із ними у одному населеному пункті, а також на свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якими підтримує дружні відносини.

Звертаючись з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження, враховано вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, репутацію обвинуваченого, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладені обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, тому прокурор звертається до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження по суті не розпочато, зокрема необхідно допитати потерпілу, свідків обвинуваченого, дослідити письмові докази.

Продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки, саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вищевказаних ризиків та забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи зазначене, існують достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України встановлених ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 березня 2023 року, які не зменшились та не змінились.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою обирає, скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків передбачених статтею 177 КПК України, для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ніж тримання під вартою відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Оскільки строк раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому спливає 18 травня 2023 року, судовий розгляд кримінального провадження продовжуються, ризики які стали підставою для обрання запобіжного заходу зберігаються і на даний час, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, суд не вбачає підстав для зміни йому раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який.

Таким чином, є всі підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченому та проведення судового розгляду у розумні строки, тому з метою виконання завдання визначеного ст. 2 КПК України, враховуючи, що жодних нових підстав, які б свідчили про відсутність ризиків та необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченому, не встановлено.

Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 не працює, має слабкі соціальні зв`язки, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286-1 КК України, за які законом передбачено покарання: за ч. 1 ст. 135 КК України - у виді обмеження волі або позбавлення волі на строк до двох років, за ч. 2 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, та зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, а також покарання, яке загрожує йому, може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки проживає з ними у одному населеному пункті та з деякими підтримує дружні відносини, суд приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Захисником обвинувачення надано копії свідоцтва про народження дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в даних свідоцтвах зазначено батько: ОСОБА_4 . Також надано консультативний висновок та посвідчення, з який вбачається, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хворіє та є інвалідом дитинства.

Проте, суд зазначає, що в обвинувальному акті вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 неодружений, на утримані неповнолітніх дітей не має.

Захисником та обвинуваченим не надано доказів про те, що обвинувачений ОСОБА_4 одружений і на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей.

Крім того слід зазначити, що за змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особа може бути позбавлена свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого судом.

Відповідно до неодноразових рішень Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмеженим з огляду на суспільний інтерес.

Пунктом четвертим частини другої статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно частини третьої статті 183 КПК України встановлено, що суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим законом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість кримінальних правопорушень, за які він обвинувачується, суд вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2023 року складає - 2684 гривень, що в сумі становить 53680 гривень (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят тисяч) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У разі внесення обвинуваченим застави, суд вважає за необхідне покласти на останнього, визначені пунктом 1, 2, 3 частини п`ятої статті 194 КПК України, наступні обов`язки: - прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; - не відлучатися з населеного пункту, де він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання. При невиконанні умов застави до обвинуваченого підлягають застосуванню заходи, передбачені частиною восьмою, десятою статті 182 КПК України.

Суд вислухавши думку учасників справи, приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів з визначенням розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод; статтями 176, 177, 178, 182, 183, 186, 193, 197, 331, 369-372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Соколів Брід, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 09 липня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_4 суму застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 53680 гривень 00 копійок.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини п`ятої статті 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1