КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4903/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ВКПФ «Удача і КО» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28 червня 2023 року, -

за участю:

представника ВКПФ «Удача і КО» - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28.06.2023 року частково задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000150, внесеному Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.02.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ВКПФ «Удача і КО» (, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, місто Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, буд. 55), а саме:

- IBAN НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 ;

- IBAN НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_4 ;

- IBAN НОМЕР_5 , рахунок НОМЕР_6 , відкриті в АТ «Приватбанк» (МФО 305299, , м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д), та зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що знаходяться на вказаних банківських рахунках за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та виплати заробітної плати, в іншій частині клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді представник ВКПФ «Удача і КО» - адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28.06.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник зазначає, що оскаржувана ухвала була прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Крім того, як зауважує апелянт, слідчим суддею не надано належної оцінки доказам правомірності або неправомірності клопотання про арешт майна, що підтверджується документами, якими обґрунтовано клопотання. Зокрема, протокол допиту свідка від 01.06.2023 року ОСОБА_9 не підписано посадовою особою - слідчим, а відтак він є недопустимим доказом.

Автор апеляційної скарги посилається на те, що арештовані грошові кошти на рахунках ВКПФ «Удача і КО», відкриті в АТ «Приватбанк» не мають відношення до кримінального правопорушення. Звертає увагу представник і на те, що жодному працівнику підприємства ВКПФ «Удача і КО» не оголошено про підозру.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Головним слідчим управлінням Служби Безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000150 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що в період з початку збройної агресії російської федерації проти України по теперішній час ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інші громадяни України, з метою завдання шкоди Україні, використовуючи ряд підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності, зареєстрованих як на території України, так і на території рф, вчиняють умисні дії на допомогу державі-агресору (пособництво), а саме здійснюють постачання продукції на користь держави-агресора та, шляхом відрахування податкових платежів до федерального бюджету російської федерації, здійснюють фінансування оборонного комплексу держави-агресора, що призводить до нарощування військового потенціалу російської федерації проти України.

Діючи із вказаною метою, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заручились підтримкою громадян України ОСОБА_12 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та громадянина рф ОСОБА_15 , які здійснюють фінансово-господарську діяльності на території російської федерації, використовуючи приналежні їм суб`єкти господарювання ТОВ «Акваполімер» (рос. - ООО «Акваполимер», ІПН № , зареєстрований за адресою: рф, м. Білгород, вул. Корочанська, буд. 132А, офіс 18) та ТОВ «Аквапульс» (рос. - ООО «Аквапульс», ІПН , рф, м. Білгород, вул. Корочанська, буд. 132А, поверх/офіс 1/13).

Так, зазначено, що директором російського товариства з обмеженою відповідальністю «Акваполімер» являється громадянин України ОСОБА_11 , а власниками громадянин рф ОСОБА_16 та громадяни України ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 .

При цьому, згідно із первинних установчих документів у засновниках російського товариства «Акваполімер» перебував громадянин України ОСОБА_17 (15% частки в статутному капіталі) та ОСОБА_11 (20% частки в статутному капіталі), які продали свої частки ОСОБА_12 .

Так, директором російського підприємства «Аквапульс» є громадянин України ОСОБА_12 , а власниками ОСОБА_11 та ОСОБА_14 .

Поряд з цим, зазначено, що з метою проведення фінансово-господарської діяльності на території держави-агресора, ОСОБА_12 у 2014 році та ОСОБА_13 у 2016 році добровільно отримали громадянство країни-агресора та відповідний підтверджуючий документ у вигляді паспорта громадянина російської федерації, а також останні та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 отримали індивідуальний податковий номер країни-агресора для сплати податкових зборів у бюджет рф.

При цьому, вказані особи здійснюють підприємницьку діяльність на території України, використовуючи підконтрольні їм комерційні структури та приналежні вказаним юридичним особам банківські рахунки: ТОВ «Валки-Хліб» (), ТОВ «Ваттманн Україна» (), ТОВ «Аквапульс» (), СП ТЗОВ «Пластресурс» (), ВКГІФ «Удача і КО» () та КП «Агропромтехніка» ().

Поряд з цим, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 заручились підтримкою ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (засновник українського підприємства ТОВ «Аквапульс») та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (засновник та директор українського підприємства СП ТЗОВ «Пластресурс»), які виконують вказівки вищевказаних осіб щодо реалізації протиправних дій.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , використовуючи підконтрольні останнім суб`єкти господарювання, які зареєстровані на території України, спільно налагодили фінансові взаємовідносини із вищенаведеними російськими товариствами, шляхом ведення взаєморозрахунків у тіньовому секторі економіки з подальшим виведенням активів до російських банківських установ.

Крім того, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , використовуючи банківські рахунки, підконтрольних їм на території російської федерації, суб`єктів господарювання ТОВ «Акваполімер» (рос. - ООО «Акваполимер», ИНН № ) та TOB «Аквапульс» (рос. - ООО «Аквапульс», ИНН ), здійснюють обготівкування в російських рублях, з метою проведення господарських взаємовідносин направлених на підтримку сталого функціонування об`єктів критичної інфраструктури країни-агресора, фінансування воєнізованих формувань та регулярної армії рф для подальшої ескалації території України.

З урахуванням зазначеного, через приналежні ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 товариства на території рф, здійснюється фінансування оборонного комплексу держави-агресора шляхом відрахування податкових платежів до федерального бюджету рф, в тому числі виготовлення сировинних матеріалів для подальшого використання у господарській діяльності і відповідному сталому функціонуванню об`єктів критичної інфраструктури російської федерації, які відносяться до приватного сектору та здійснюють оптову торгівлю зерном, виконують спеціалізовані електромонтажні роботи, здійснюють виготовлення машин і механізмів спеціального призначення, надають послуги із спеціалізованих будівельних робіт, здійснюють торгівлю спеціалізованим цифровим устаткуванням (рос. - ООО «Зерноплюс», ООО «Современные Электрические Технологии», ООО «ДПО», ООО «Промтехснаб», ООО «Спецзаказ-МСК»), що призводить до нарощування військового потенціалу рф проти України.

При цьому, протягом 2022 року російське ТОВ «Акваполімер» здійснило ведення спільної господарської діяльності з підприємствами, що тісно пов`язані з державним сектором російської федерації, а саме з:

- ЗАТ «Русхімсеть» (ОГРН № 213, рф, м. Москва, вул. Новий Арбат, буд. 21, оф. 1806), одним із засновників вказаної юридичної особи є ТОВ «Реєстр-РН» (ОГРН 818, рф, м. Москва, Муніципальний округ Басманний, пров. Хохловський, буд. 13, будова. 1, приміщення 22) , яка в свою чергу, належить ТОВ «РН-Трейд» (ОГРН 299, рф, м. Санкт-Петербург, пр-кт. Ізмайловський, буд. 29, літ. И, приміщення 25Н), що входить в групу компаній ПАТ «Роснафта» (ОГРН 502, рф, м. Москва, наб. Софійська, буд. 26/1), яка з 2018 року знаходиться в санкційному списку України та країн ЄС;

- ТОВ «Центр екологічної безпеки» Білгородської області» (ОГРН 604, рф, м. Білгород, вул. Вокзальна, буд. 2, поверх З, приміщення, 3), кінцевим власником якого є державний орган рф «Міністерство майнових та земельних відносин Білгородської області» (ОГРН 309, рф, м. Бєлгород, пл. Соборна, буд. 4);

- ПАТ «Ростелеком» (ОГРН 767, рф, м. Санкт-Петербург, Муніципальний округ Смоленське, наб. Синопська, буд. 14, літера А), при цьому, вказану юридичну особу та її керівника ОСОБА_20 з 2022 року занесено до санкційного списку України.

В свою чергу, протягом 2022 року російське ТОВ «Аквапульс» здійснило ведення спільної господарської діяльності з підприємствами, які входять до державного сектору рф, а саме з:

- АТ «Пошта росії» (ОГРН 000, рф, м. Москва, Муніципальний округ Хорошевський, вул. 3-я Піщана, буд. 2-а);

- ПАТ «Сбербанк росії» (ОГРН 195, рф, м. Москва, вул. Вавилова, буд. 19).

При цьому, ТОВ «Аквапульс» виконують договірні зобов`язання укладені із низкою державних структур, зокрема, «Муніципальне унітарне підприємство «Житлово-комунальне господарство міста Михайлівська» (ОГРН 560, рф, Ставропольський край, р-н Шпаковський, м. Михайлівськ) та «Муніципальна автономна установа «Цент культурно- дозвільної діяльності» (ОГРН 585, рф, Ростовська область, м. Таганрог, вул. Петровська, буд. 104), які в свою чергу підпорядковані «Адміністрації Шпаківського муніципального округу Ставропольського краю» та «Управлінню культури м. Таганрога» відповідно, при цьому, зазначені контрагенти здійснюють організаційно-розпорядчі функції щодо наповнення місцевих бюджетів та подальшого спрямування коштів на посилення оборонного потенціалу РФ.

Так, зазначено, що протягом 2022 року, товариства ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які зареєстровані на території країни-агресора, за результатами своєї діяльності, здійснили фінансові відрахування до бюджету російської федерації, в тому числі на користь оборонного потенціалу російської федерації, на загальну суму 58,075 млн. російських рублів, серед яких 26,8 млн. рублів перераховано до бюджету рф від здійснення діяльності ТОВ «Акваполімер» та 31,1 млн. рублів - від ТОВ «Аквапульс».

При цьому, ТОВ «Аквапульс» за результатами здійснення підприємницької діяльності за 2022 рік отримало дохід на загальну суму 210,107 млн. рублів, а ТОВ «Акваполімер» в свою чергу за 2022 рік отримали дохід 161,307 млн. рублів.

Згідно з відповідями ГУ «І» ДЗНД СБ України №5/7/4/1-14054 від 01.06.2023 встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у своїй протиправній діяльності використовують банківські рахунки підконтрольних їм українських підприємств, а саме: ВКПФ «Удача і КО» (, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, місто Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, буд. 55).

Відтак, є підстави вважати, що діяльність зазначеної юридичної особи на цей час може бути спрямована на заподіяння шкоди обороноздатності та економічній безпеці України, а також на надання допомоги російській федерації у проведенні підривної діяльності проти України.

Під час досудового розслідування зазначено, що за період з 24.02.2022 року по теперішній час використовуються банківські рахунки ВКПФ «Удача і КО» (), відкритих в АТ «Приватбанк» (МФО 305299, , м. Київ, вул. Грушевського, ІД), а саме:

- IBAN НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2:

- IBAN НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_4 :

- IBAN НОМЕР_5 , рахунок НОМЕР_6 .

Постановою слідчого від 19.06.2023 року визнано речовим доказом грошові кошти, які знаходяться на вищевказаних банківських рахунках.

27.06.2023 року (клопотання датоване 26.06.2023 року) прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ВКПФ «Удача і КО» (, Одеська обл., Білгород- Дністровський р-н, місто Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, буд. 55), а саме:

- IB AN НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 ;

- IB AN НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_4 ;

- IB AN НОМЕР_5 , рахунок НОМЕР_6 , відкриті в AT «Приватбанк» (МФО 305299, , м. Київ, вул. Грушевського, ІД) шляхом заборони ВКПФ «Удача і КО» (, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, місто Білгород- Дністровський, вул. Маяковського, буд. 55) та іншим особам, в тому числі і банківським установам, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати зазначені грошові кошти та зупинити видаткові операції по вказаному рахунку, окрім операцій зі сплати соціальних виплат працівникам ВКПФ «Удача і КО», оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, із дозволом службовим особам AT «Приватбанк» (МФО 305299, , м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) повідомляти Головному слідчому управлінню СБ України (м. Київ, вул. Володимирська, буд. 33) інформацію щодо залишку грошових коштів на банківських рахунках, а саме:

-IBAN НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 ;

- IB AN НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_4 ;

-IB AN НОМЕР_5 , рахунок НОМЕР_6 , на момент отримання ухвали суду про арешт та зупинення видаткових операцій по них.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28.06.2023 року задоволено частково клопотання прокурора та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ВКПФ «Удача і КО» (, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, місто Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, буд. 55), а саме:

- IBAN НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 ;

- IBAN НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_4 ;

- IBAN НОМЕР_5 , рахунок НОМЕР_6 , відкриті в АТ «Приватбанк» (МФО 305299, , м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д), та зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що знаходяться на вказаних банківських рахунках за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та виплати заробітної плати, в іншій частині клопотання відмовлено.

Задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на те, що вказане клопотання містить правові підстави для арешту грошових коштів з метою збереження речових доказів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказані грошові кошти, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні прокурором доводи про накладення арешту на вищевказані грошві кошти, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність грошових коштів ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Грошові кошти в рамках досудового розслідування можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження та попередньою кваліфікацією вчиненого кримінально-протиправного діяння.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що грошові кошти, на які прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено їх відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання представника на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Метою накладення арешту у поданому клопотанні слідчий зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Слід зазначити, що у даному провадженні арешт майна накладено з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, що по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту грошових коштів, не є переконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представника, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційних скарг.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28 червня 2023 року, якою частково задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000150, внесеному Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.02.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ВКПФ «Удача і КО» (, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, місто Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, буд. 55), а саме:

- IBAN НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 ;

- IBAN НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_4 ;

- IBAN НОМЕР_5 , рахунок НОМЕР_6 , відкриті в АТ «Приватбанк» (МФО 305299, , м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д), та зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що знаходяться на вказаних банківських рахунках за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та виплати заробітної плати, в іншій частині клопотання відмовлено, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ВКПФ «Удача і КО» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_______________________ _______________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4