Житомирський апеляційний суд
Справа №935/131/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000034 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_9 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 вересня 2022 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» (ідентифікаційний код юридичної особи 30115243) на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 107355 (сто сім тисяч триста п`ятдесят п`ять ) грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 132559,58 (сто тридцять дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 58 коп., моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду від 22.01.2020 року у виді заборони права на відчуження, розпорядження, користування на автомобіль марки VoIkswagen Touran р/ НОМЕР_1 » та у виді заборони права на відчуження, розпорядження на автомобіль марки «VoIkswagen LT- 46» р/н НОМЕР_2 , та ухвалено повернути власникам.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави в особі Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати за проведення судових експертиз (№11/2-113 від 17.02.2020; №11/2-114 від 05.02.2020; №11/2-115 від 03.03.2020; №11/2-603 від 25.06.2020; №12/2-137 від 29.07.2020) в розмірі 7691,04 грн.; автотехнічної експертизи (акт №923/20-25 від 29.04.2020) у розмірі 2451,60 грн.

Речові докази по справі: автомобіль «VoIkswagen Touran» р/ НОМЕР_1 » - ухвалено повернути власнику, автомобіль «VoIkswagen LT- 46» р/н НОМЕР_2 - ухвалено залишити власнику.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 17 січня 2020 року близько 08 год. 30 хв. водій ОСОБА_6 керував технічно справним автомобілем марки Volkswagen LT-46 з реєстраційним номером НОМЕР_2 по автодорозі № НОМЕР_3 (сполученням Коростишів - Кошарища) в напрямку м. Коростишів, за межами с. Стрижівка Коростишівського району, Житомирської області, в якому знаходилися пасажири ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Рухаючись у вказаний день та час автомобілем марки Volkswagen LT-46 з реєстраційним номером НОМЕР_2 по автодорозі №0602 (сполученням Коростишів - Кошарища) в напрямку м. Коростишів, за межами с. Стрижівка Коростишівського району, Житомирської області, водій ОСОБА_6 в порушення вимог п. 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін та дорожніх умов, а в порушення вимог п. 10.1 11.3, 12.1, вказаних Правил дорожнього руху України перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не обрав безпечної швидкості, та не урахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного напрямку, де передньою частиною свого автомобіля здійснив зіткнення з передньою частиною автомобіля марки Volkswagen Touran з реєстраційним номером НОМЕР_4 , яким у зустрічному напрямку керував водій ОСОБА_10 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітини справа, забійних ран в ділянці обох колінних суглобів, пошкодження медіального мищелика правої стегнової кістки в ділянці правого колінного суглобу. Оскільки пошкодження внутрішнього мищелика правої кістки потягнули за собою тривалий розлад здоров`я, але не було небезпечним для життя, які відносяться до категорії середнього ступеню важкості.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, підвертлюгованого перелому стегнової кістки справа, які відносяться до середнього ступеню тілесних ушкоджень.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у виді тупої поєднаної травми у вигляді: черепно-мозкової травми: геморагічного забою лобної частки правої долі головного мозку, гематоми м`яких тканин правої тім`яно-скроневої ділянки, травми шийного відділу хребта: переломів 5,6 шийних хребців, травми грудного відділу хребта: переломів тіл 4-7 грудних хребців без порушення функцій спинного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 1.10, 10.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікації дій та доведеності вини вважає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через його суворість.

Вказує, що суд при призначенні покарання не врахував всі обставини вчиненого злочину, характеризуючі дані, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, 2017 року народження, має інвалідність 3 групи, обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття, сприяння у розкритті злочину, повне визнання вини у вчиненні злочину, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, висловлював публічне вибачення потерпілим, думку прокурора та потерпілих, які не наполягали на призначенні додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, а також повне добровільне відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , про що не вказано у вироку.

На його переконання, суд не взяв до уваги, що він офіційно працевлаштований водієм, а тому позбавляючи його права керувати транспортним засобом, суд позбавляє його можливості заробляти кошти для свого існування та своєї сім`ї.

Просить вирок суду щодо нього змінити, пом`якшити призначене йому покарання та призначити покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, та відмовити в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_10 про стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_9 , як вбачається з її змісту, просить скасувати вирок в частині стягнення судом матеріальної шкоди в розмірі 107355 грн. з ПАТ «СГ «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_10 .

На його переконання, суд необґрунтовано стягнув з ПАТ «СГ «ТАС» такий розмір матеріальної шкоди на користь потерпілого, оскільки згідно отриманих копій документів, обґрунтованими та документально-підтвердженими витратами на лікування є витрати в розмірі 6504,85 грн.

Стверджує, що страхове відшкодування виплачується власнику майна, а не водію. Так, згідно п. 1.3. ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю або майну яких заподіяна шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу».

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію власником автомобіля «Volkswagen Touran», н.з. НОМЕР_5 є Verlan Dmvtro і саме він має право на отримання страхового відшкодування, а отже позивач ОСОБА_10 не є потерпілим, оскільки не його майно було пошкоджено під час ДТП.

Також, зазначає, що відповідно до п. 30.2. ст. 30 вищевказаного Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експерта №12/2-137 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 376339,17 грн., а ринкова вартість автомобіля на дату ДТП становить 232559,59 грн., а отже автомобіль є фізично знищеним.

Вказує, що страхове відшкодування розраховується наступним чином: ринкова вартість до ДТП - 232559,59 грн., ринкова вартість після ДТП, франшиза - 950 грн. Страхове відшкодування (але не більше 99050,00 грн.) Таким чином, з врахованням цих даних, згідно чинного законодавства, вимог ст. 12, 30 та 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується власнику майна різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, але в межах страхової суми з вирахуванням франшизи, а тому вважає, що вирок суду в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 100 000 грн. у зв`язку з пошкодженням автомобіля є необґрунтованим.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати в частині стягнення з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_10 матеріальної шкоди в розмірі 107355 грн. (витрати за лікування та за пошкодження автомобіля Volkswagen Touran р.н. НОМЕР_4 ) та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, які перевищують 6504,85 грн. за безпідставністю, необґрунтованістю позовних вимог.

В запереченні представник потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_14 просить поновити строк для подання заперечення на апеляційну скаргу представника АТ «СГ «ТАС», апеляційну скаргу представника АТ «СГ «ТАС» залишити без задоволення, а вирок суду без змін та стягнути на користь потерпілого ОСОБА_10 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень у зв`язку із розглядом справи в апеляційній інстанції.

Стверджує, що вирок суду щодо ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим.

Вказує, що протягом усього періоду лікування у КНП Коростишівської центральної районної лікарні, а також амбулаторного за місцем проживання, позивачу (потерпілому) необхідні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, які були придбані за кошти позивача, розмір яких становить 7355 грн., про що свідчать фіскальні чеки, що підтверджують їх придбання. Оригінали фіскальних чеків, що підтверджують придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення та їх розмір досліджувались судом першої інстанції.

Також, зауважує, що всі фіскальні чеки видані в період лікування потерпілого та ліки купувались за призначенням лікарів, що підтверджується медичною карткою стаціонарного хворого №281, епікризом від 03.02.2020 р. КНП Коростишівської центральної районної лікарні, листком лікарських призначень та висновком судово-медичної експертизи від 17.03.2020 р. за №547. Однак, відповідач в суді першої інстанції та у відзиві на позовну заяву не оскаржував розрахунок витрат на лікування позивачем внаслідок ДТП.

На його переконання, представник відповідача ігнорує той факт, що отримати страхову виплату має право не лише власник автомобіля, а й особа, яка на відповідній правовій підставі володіє ним. Під правомірним володінням транспортного засобу розуміється його використання особою, яка має свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (автомобіля) та посвідчення водія відповідної категорії. Таким чином, виплату можна отримати фактично та без довіреності чи не будучи власником автомобіля, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду викладеним в постанові від 24.03.2021 у справі №755/2656/19.

23 березня 2023 року до Житомирського апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали клопотання, міркування прокурора, який щодо задоволення клопотання не заперечував, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, клопотання обвинуваченого є обґрунтованим та законним, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема, три роки у разі вчинення кримінального проступку за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності;

Статтею 417 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за який передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

ОСОБА_6 від слідства та суду не ухилявся, нових злочинів не вчинив, а тому враховуючи, що кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено 17 січня 2020 року, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, закінчились строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, вирок щодо нього підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року в справі № 203/241/17, щодо застосування ст. 49 КК України, суд у разі звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закрито, при цьому ініціатором проведення експертиз був орган досудового розслідування, тому витрати на проведення судових експертиз (№11/2-113 від 17.02.2020; №11/2-114 від 05.02.2020; №11/2-115 від 03.03.2020; №11/2-603 від 25.06.2020; №12/2-137 від 29.07.2020) в розмірі 7691,04 грн. та автотехнічної експертизи (акт №923/20-25 від 29.04.2020) у розмірі 2451,60 грн. не підлягають стягненню з обвинуваченого, а покладаються на державу.

Колегія суддів вважає, що клопотання представника потерпілого ОСОБА_14 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 судових втрат за надання правової допомоги на користь потерпілого ОСОБА_10 в розмірі 16 000 грн., не підлягає задоволенню з тих же підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, а провадження щодо нього закрити на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду від 22.01.2020 року у виді заборони права на відчуження, розпорядження, користування на автомобіль марки VoIkswagen Touran р/н НОМЕР_5 та у виді заборони права на відчуження, розпорядження на автомобіль марки VoIkswagen LT- 46 р/н НОМЕР_2 та повернути їх власникам.

Витрати за проведення судових експертиз (№11/2-113 від 17.02.2020; №11/2-114 від 05.02.2020; №11/2-115 від 03.03.2020; №11/2-603 від 25.06.2020; №12/2-137 від 29.07.2020) в розмірі 7691,04 грн.; автотехнічної експертизи (акт №923/20-25 від 29.04.2020) у розмірі 2451,60 грн. віднести за рахунок держави.

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_14 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 судових втрат за надання правової допомоги потерпілому ОСОБА_10 в розмірі 16 000 грн. залишити без задоволення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишити без розгляду.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: