ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 688/1131/22

Провадження № 11-кп/4820/393/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шепетівськогоміськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2023 року у кримінальному провадженні №0000297, внесеномудо ЄРДР 08 квітня 2022 року стосовно,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, раніше судимого 22.12.21 р. Калинівським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 ст.15 ч.4 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання, призначене вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року у виді 2 років обмеження волі, та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 7 років позбавлення волі.

в с т а н о в и л а:

За вироком суду, 08 квітня 2022 року о 08.55 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля продуктового магазину, розташованого за адресою: вул.Л.Українки, 2-Б в с.КоськівШепетівського району Хмельницької області, помітив припаркований автомобіль марки «Renault» моделі «Master», д.р.н. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, який належить ОСОБА_8 і перебуває у користуванні ОСОБА_9 , та вирішив проникнути до салону даного автомобіля з метою викрадення речей, які містяться всередині. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, у цей же день, час та місці, під час воєнного стану, що введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, діючи умисно, через незачинені водійські дверцята проник до салону автомобіля марки «Renault» моделі «Master», д.р.н. НОМЕР_1 та таємно викрав з переднього пасажирського сидіння рюкзак марки «Goldbe» вартістю 723,06 грн., що належить потерпілому ОСОБА_9 , в якому містилися речі: шкарпетки «Thermo» вартістю 20 грн., ліхтар налобний «LedHerolightYajja» моделі «YJ-1837» вартістю 93,66 грн., стяжка еластична марки «АА-033-15 AutoAssistence» довжиною 150 см в кількості 2 шт. за ціною 64,60 грн., загальною вартістю 129,20 грн., шапка марки «Nike» вартістю 125 грн., светр марки «HauseBrend» вартістю 323,33 грн., ліхтар портативний марки «Underprise» моделі «LPRM0603BtLED» вартістю 41,60 грн., батарейки марки «Кодак ААR6P1.5V» в кількості 3 шт. за ціною 20 грн., загальною вартістю 60 грн., термос об`ємом 1 л марки «Cosy 1 k broun UP!» вартістю 169,15 грн., а також сумочку «Microlife», в якій містилися: пачка пластиря бактерицидного «Моя аптечка» на нетканій основі 1,9х7,2 см вартістю 8,48 грн., вата марки «Білосніжка» медична гігроскопічна гігієнічна стерильна, ролик 25 г вартістю 4,83 грн., бинт марлевий марки «Білосніжка» медичний вартістю 9,99 грн., шприц 5 мл марки «Umedogroup» 3-компонентний Луер Сліп з голкою 0,7х32 мм (22Gxl ) вартістю 3 грн., порошок для орального розчину марки «Астрацитрон» 20 г вартістю 23,17 грн.

В момент вчинення крадіжки ОСОБА_6 був викритий потерпілим ОСОБА_9 , який звернувся до останнього з проханням зупинитися, проте ОСОБА_6 , зрозумівши, що його злочинні дії викрито, та намагаючись завершити реалізацію свого злочинного умислу щодо заволодіння чужим майном, почав тікати з місця події разом з викраденим майном, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак не закінчив реалізацію свого злочинного умислу з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим ОСОБА_9 неподалік місця вчинення злочину.

За вказаних обставин, ОСОБА_6 намагався відкрито викрасти майно ОСОБА_9 на загальну суму 1734,47 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо правильності кваліфікації його дій, просить вирок Шепетівського міськрайонного суду від 03 березня 2023 року в частині призначеного покарання змінити, призначити йому покарання за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України остаточно призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Своє вимоги аргументує невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Просить врахувати, що він у вчиненому щиро розкаявся, вину визнав, попросив вибачення у потерпілого, думку потерпілого, який просив не призначати йому суворе покарання, те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, здійснює догляд за пристарілою матір`ю та сестрою,особою з інвалідністю дитинства, яка в силу хвороби майже не може себе обслуговувати, що підтверджує, що він є соціально адаптованою особистістю та не становить небезпеки для оточуючих.

Вважає, що у суду першої інстанції були всі підстави для призначення йому покарання нижче від найнижчої межі з застосуванням положень ст. 69 КК України.

Узагальнені доводи учасників апеляційного перегляду провадження.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив суд при винесенні ухвали з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у замаху на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 в умовах воєнного стану, за викладених у вироку обставинах та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які жодною стороною кримінального провадження не оскаржуються.

Факти, які сторонами провадження не оспорюються, вважаються дослідженими та встановленими в судовому засіданні.

Аналізуючи вид та розмір покарання, призначену обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів виходить з положень, визначених в ст. 50 КК України, за якою покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, за якою суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

2) особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з рекомендацій, викладених в п.п.2,3 Пленуму ВСУ №7 від 24.10.03 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами обвинувачених про пом`якшення покарання колегія суддів також виходить з позиції ЄСПЛ, практика якого відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується як джерело права.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.09 (заява №10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ст.ст. 15 ч.2 186 ч.4 КК України, суд дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України та обґрунтовано врахував, що обвинувачений, зважаючи на положення ст. 12 КК України вчинив не закінчений тяжкий, умисний злочин замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд повною мірою зважив і на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий, але на шлях виправлення не став, а вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, є здоровим та працездатним, але не працює, відомостей про існування в нього легальних джерел доходів суду не надав, виходячи з характеристики, виданої 08.04.22 року № 103, за місцем проживання характеризується негативно, схильний до вживання алкогольних напоїв, після чого поводить себе агресивно та неадекватно. Колегія суддів не приймає до уваги характеристику за місцем проживання ОСОБА_6 , від 07.05.21 року №237 (а/с 128 т.2) оскільки вона надана у 2021 році і не оригіналом.

Враховуючи, що обвинувачений раніше судимий вироком Калинівського районного суду Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України з випробуванням на 1 рік, на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний корисний злочин під час іспитового строку, колегія суддів вважає, що остаточне покарання ОСОБА_6 було обґрунтовано призначено судом за сукупністю вироків з застосуванням положень ст. 71 ч.1 КК України.

Виходячи з положень ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 404 ч.1 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційних вимог і не може погіршувати становище обвинуваченого не інакше як за апеляційними вимогами прокурора або потерілого. Ці вимоги кримінального процессуального закону стосуються і виду та міри покарання призначеного обвинуваченому.

Обставини, на які посилаються обвинувачений в частині щиросердного каяття, сприяння розкриттю злочину, думку потерпілого, позитивну характеристику та перебування на утриманні матері похилого віку та сестри, особи з інвалідністю дитинства, були ретельно проаналізовані судом при вирішенні питання про розмір покарання та стали підставою для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах, передбачених санкцією ст. 186 ч.4 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на викладені обставини та приймаючи рішення за апеляційними вимогами про призначення обвинуваченому менш суворого покарання з застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів підстав не знаходить.

Інших обставин, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційна скарга захисту не містять.

У підсумку, колегія суддів вважає, що остаточне покарання у виді позбавлення волі, призначене обвинуваченому відповідає вимогам ст.65 КК України, принципам індивідуалізації, доцільності, справедливості, та визначеної у ст. 50 КК України мети покарання. Інших підстав для зміни або скасування вироку суду, передбачених ст. 409 КПК України апеляційна скарга обвинуваченого не містять та колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405,407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2023 рокувідносно ОСОБА_6 - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Верховного суду, а особою що тримається під вартою протягом цього строку з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3