Справа № 626/1936/22
Провадження № 1-кс/626/399/2023
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

13 червня 2023 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст.слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження за № 0000532 від «31» серпня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець АР Крим, українець, громадянин України, який має середньо-спеціальну освіту, непрацюючий, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимий,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив кримінальне правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку на території Красноградського району Харківської області за наступних обставин.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 години 20 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі закону України про правовий режим воєнного стану. Відповідно до Указу Президента України « Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/2022 було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб ( тобто до 23 серпня 2022 року). Відповідно до Указу Президента України « Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022 було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб ( тобто до 21 листопада 2022 року).

Так, ОСОБА_4 , будучи проросійсько-налаштованою особою, що підтримує агресивну політику Російської Федерації, з метою схиляння інших людей до своєї проросійської позиції, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, 31.08.2022 близько о 09:50 год., перебуваючи в приміщенні продуктового магазину за адресою: АДРЕСА_2 , під час придбання продуктів харчування, розпочав та в подальшому продовжував публічно в присутності мешканців с. Зоряне Красноградського району Харківської області виказувати заклики до підтримки збройної агресії проти України державою агресором - Російською Федерацією, виправдовувати збройну агресію Російської Федерації, називаючи її вимушеною та необхідною, та такою, що піде на благо українського народу, схвалював рішення та дії керівництва Російської Федерації, направлені на ведення війни проти українського народу, висловлюючи підтримку знищення українських міст та населення, публічно закликав до встановлення правління Російської Федерації на території України та висловлював образи щодо військовослужбовців ЗСУ.

18.10.2022 на підставі достатніх даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спосіб, визначений Главою 11 КПК України було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України.

Для подальшого проведення слідчих дій за участю ОСОБА_4 , він неодноразово викликався, в порядку передбаченому КПК України, до СВ Красноградського РВП ГУ НП в Харківській області, але з невідомих причин в указаний день та час до слідчого відділу не прибув.

За місцем проживання ОСОБА_4 відсутній, на телефонні дзвінки останній не відповідає.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину підтверджується доказами отриманими в ході досудового розслідування: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 .

Для подальшого проведення слідчих дій за участю ОСОБА_4 , він неодноразово викликався, в порядку передбаченому КПК України, до СВ Красноградського РВП ГУ НП в Харківській області, але з невідомих причин в указаний день та час до слідчого відділу не прибув.

За місцем проживання ОСОБА_4 відсутній, на телефонні дзвінки останній не відповідає.

19.10.2022 старшим слідчим СВ Красноградського РВП за погодженням прокурора Красноградської окружної прокуратури винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в розшук.

19.10.2022 року та 07.04.2023 року слідчим суддею було винесені ухвали про надання дозволу еа затримання з метою приводу до суд для розгляду даного клопотання.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, здійснювати вплив на свідків по вказаному кримінальному провадженню, що може привести до перешкоджання встановлення істини по справі, а тому наявні ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України, яке карається виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років та викликає значний суспільний резонанс в умовах збройного агресії російської федерації стосовно України.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1.п.1 ч.1 ст.177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 наразі вже тривалий час розшукується органом досудового розслідування, після початку досудового розслідування за фактом вчиненого ним злочину, умисно змінив відоме органу досудового розслідування місце мешкання, офіційно не працює та враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного (обвинуваченого) у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання.

2.п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб здійснити вплив на свідків, як благаючі або умовляючи їх, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

3.п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше вже притягався до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення кримінального правопорушення, зокрема передбаченого ч.1 ст.309 КК України, судимість за яке відповідно до ст. 89 КК України є погашеною.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування, може вчинити інший злочин, незаконно впливати на свідків.

Запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку та забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного який не заперечував проти такого клопотання, захисника, який підтримав позицію підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.1 ст.436-2 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

Також допитаний в якості підозрюваного та в судовому засіданні, останній також визнав свою вину у вчиненні даного злочину.

При обранні міри запобіжного суд вважає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

1.п.1 ч.1 ст.177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 наразі вже тривалий час розшукується органом досудового розслідування, після початку досудового розслідування за фактом вчиненого ним злочину, умисно змінив відоме органу досудового розслідування місце мешкання, офіційно не працює та враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного (обвинуваченого) у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання.

2.п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб здійснити вплив на свідків, як благаючі або умовляючи їх, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

3.п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше вже притягався до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення кримінального правопорушення, зокрема передбаченого ч.1 ст.309 КК України, судимість за яке відповідно до ст. 89 КК України є погашеною.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування більш ніж 8-м місяців, може вчинити інший злочин, незаконно впливати на свідків.

Таким чином при вирішенні клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 не одружений, не працює, міцних соціальних зв`язків не має, хоча і має місце реєстрації в АРК Крим, однак пояснив що останнім часом мешкає де заманеться та направлявся на анексовану територію до АРК Крим, однак був затриманий працівниками поліції в м.Запоріжжя, підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, у зв`язку з чим, знаходячись на свободі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування, або суду, вплинути на свідків, або вчинити інший злочин.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З огляду на вищевикладене є достатньо підстав вважати, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, на які вказує слідчий та прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому відповідно до ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, санкція ч.1 ст.436-2 КК України хоча і передбачає максимальне покарання до 3-х років позбавлення волі, однак ОСОБА_4 тривалий час (понад 8-м місяців) перебував у розшуку, 19.10.2022 року та 07.04.2023 року слідчим суддею було винесені ухвали про надання дозволу на затримання з метою приводу до суд для розгляду даного клопотання.

Поряд з цим, останній зареєстрований на анексованій території РФ - АРК Крим, фактично тимчасово мешкав на території Красноградського району, однак як пояснив останній в судовому засіданні, після того як він дізнався, що його підозрюють у скоєнні даного кримінального правопорушення, він зібрав свої речі та почав переховуватись, а саме: спочатку виїхав до м.Черкас, звідки до м.Києва, а потім через м.Запоріжжя намагався попасти на тимчасово окуповану Херсонщину, щоб звідти потрапити до анексованого АРК Крим. Однак не зміг цього зробити оскільки був затриманий працівниками поліції в м.Запоріжжя. Також останній пояснив, що будь-якого місця мешкання у нього немає, будинку немає, останні декілька місяців він мешкав на вулиці та на вокзалах, тобто бомж.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного, відповідно до протоколу затримання від 13.06.2023 року з 13-00год. 13.06.2023 року.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

За змістом ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні не тяжкого злочину - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вище зазначене та з урахуванням суспільної небезпечності скоєного ОСОБА_4 та даних про його особу, суд застосовує її у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що складає 53.680грн.(20х2684грн).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання ст.слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000532 від «31» серпня 2022 року - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», починаючи з 13год. 00хв. 13 червня 2023 року до 13год. 00хв. 10 серпня 2023 року.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Визначити стосовно ОСОБА_4 суму застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53680тис. гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокуратуру і суддю Красноградського районного суду Харківської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Також роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі звільнення з під варти в разі внесення застави, останній негайно повинен повідомити про це слідчого та прокурора і з`явитися до слідчого для встановлення електронного засобу контролю.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1