1Справа № 335/6420/23 1-кс/335/2390/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника Заявника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в особі представника адвоката ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 14.07.2023 року у кримінальному провадженні №0001112, а саме: автомобіля марки „Ford Focus, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів від нього, посилаючись на те, що у вказаному кримінальному провадженні потреба у подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження відпала, зазначене майно, на його думку, не містить слідів кримінального правопорушення, а наявність арешту належного заявникові майна порушує його право власності.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на те, що у зазначеному кримінальному провадженні заявникові не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а органом досудового розслідування не наведено об`єктивних даних про необхідність подальшого застосування арешту з підстав, які зумовили його застосування збереження речових доказів, враховуючи, що мета арешту була досягнута, шляхом вилучення об`єктів, що могли бути предметом кримінального правопорушення.

Слідчий ОСОБА_5 , в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, у судовому засіданні проти клопотання про скасування арешту заперечував, у його задоволенні просив відмовити. Суду пояснив, що матеріали кримінального провадження № 0001112, у якому заявник ОСОБА_3 не має статусу підозрюваного, було передано у його провадження, які на даний час об`єднано з іншими кримінальними провадженнями, присвоєно № 0000226. Належне заявникові майно, про яке зазначено у клопотанні, постановою слідчого визнано речовими доказами, вподальшому було проведено огляд транспортного засобу, в ході якого вилучено предмети кримінального правопорушення. Проте, вважає, що потреба у застосуванні арештованого майна на даний час не відпала, суду надав копії матеріалів кримінального провадження, які долучено до матеріалів клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді від 14.07.2023 року (№335/6420/23, 1-кс/335/1806/2023) за клопотанням слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженні №0001112 було накладено арешт на автомобіль марки Ford Focus, в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Ford Focus, в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ запалювання до автомобіля марки Ford Focus, в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, за наявності на час розгляду клопотання про арешт майна підстав вважати, що воно відповідало критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Клопотання слідчого про арешт майна було обгрунтовано необхідністю проведення обшуку автомобіля з метою вилучення викраденої кабельно-провідникової продукції.

На час розгляду даного клопотання досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється СУ ГУНП в Запорізькій області, постановою слідчого від 18.09.2023 року матеріали кримінального провадження №0001112 за ч. 4 ст. 185 КК України об`єднано в єдине провадження з матеріалами досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000226 за ч. 4 ст. 191 КК України та №0000557 за ч. 4 ст. 191 КК України, об`єднаному провадженню присвоєно № 0000226.

Поданими слідчому судді матеріалами, які досліджено в ході розгляду клопотання, підтверджено, що власником автомобіля марки „Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів від нього, є заявник ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. 131 КПК України, метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яким є арешт майна, досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Вбачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні за № 0001112, у якому ухвалою слідчого судді накладено арешт на належне заявникові майно, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення невстановленими особами крадіжки кабельно-провідникової продукції з території Запорізького державного підприємства „Кремнійполімер, за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України.

З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження, долучених у судовому засіданні слідчим, встановлено, що 01.09.2023 року органом досудового розслідування проведено огляд автомобіля „Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого з його кузову було вилучено 58 відрізків кабельної продукції, згідно з переліком, викладеним у відповідному протоколі огляду від 01.09.2023 року.

З огляду на встановлені обставини, в ході розгляду клопотання доводи заявника про те, що потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автомобіля марки „Ford Focus, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів від нього відпала, що підтверджено доданими до клопотання матеріалами, а органом досудового розслідування не надано об`єктивних даних про необхідність у його подальшому застосуванні.

Крім того, за змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України , підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

В свою чергу, за положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи вищезазначене, тимчасовий характер заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешту майна, що відповідає положенню ст. 174 КПК України, а також ту обставину, що органом досудового розслідування в ході розгляду даного клопотання не підтверджено, що в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно заявника, перестали існувати і в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба.

Виходячи з мети застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якою є досягнення дієвості цього провадження, відповідно до положення ст. 131 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість поданого клопотання про скасування арешту майна, у зв`язку з чим вважає за необхідне його задовольнити.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14.07.2023 року у справі № 335/6420/23, провадження № 1-кс/335/1806/2023 на наступне майно: автомобіль марки Ford Focus, в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Ford Focus, в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ запалювання до автомобіля марки Ford Focus, в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1