У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000069, за апеляційною скаргою прокурора Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рівне Очаківського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

Обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., із застосуванням, на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, спеціальної конфіскації майна, що було предметом злочину, а саме: дев?ять сіток, вісім з яких мають вічко 50 мм довжиною 80 м та одну рибацьку сітку довжиною 100 м.

Задоволено цивільний позов прокурора Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури та, з обвинуваченого ОСОБА_6 , на користь держави, в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконним зайняттям рибним та водним добувним промислом, стягнуто 25 874 грн.

Речовий доказ надувний човен марки «BARK» з двома веслами, повернуто ОСОБА_8 . Г

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25.11.2021 р. вказаний вирок залишений без змін

Постановою Верховного суду від 12.09.2022 р. ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 25.11.2021 р. скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок скасувати в частині вирішення питання про долю речових доказів та спеціальну конфіскацію.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, конфіскувати у власність держави належний обвинуваченому ОСОБА_6 надувний човен марки «BARK» з двома веслами, а також майно, що було предметом злочину, а саме: дев?ять сіток, вісім з яких мають вічко 50 мм довжиною 80 м та одну рибацьку сітку довжиною 100 м, а також виловлену рибу породи карась сріблястий в кількості 192 одиниці, пузанка в кількості 45 одиниць, 2 одиниці камбали-глоси та оселедця чорноморського в кількості 78 одиниць, яку було здано до Міського геріатричного будинку милосердя імені Святого Миколая.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає оскаржуваний вирок таким, підлягає скасуванню в частині вирішення питання про долю речових доказів та спеціальну конфіскацію з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню.

Зазначає, що у вказаному кримінальному провадженні визнано речовим доказом належний обвинуваченому ОСОБА_6 надувний човен марки «BARK» з двома веслами, який, за оскаржуваним вироком, повернуто останньому.

Водночас, цей надувний човен використовувався обвинуваченим як засіб вчинення кримінального правопорушення. Однак, суд безпідставно, усупереч вимог ст. 96-2 КК України, ст. 100 КПК України, не застосував спеціальної конфіскації до знаряддя злочину, та безпідставно повернув вказаний речовий доказ обвинуваченому ОСОБА_6 .

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

18.04.2021 р. приблизно о 21.00 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним промислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного вилову риби, в порушення п. п. 3.15, 4.14.1 Правил любительського і спортивного лову, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 р., у період весняно-літньої заборони, не маючи відповідного дозволу, забороненими знаряддями лову 9 сітками незаконно займався рибним промислом в акваторії Дніпровсько-Бузького лиману Чорного моря, в районі села Дмитрівка Очаківського району Миколаївської області, в ході якого виловив та знищив рибу породи карась сріблястий в кількості 192 одиниці, пузанка в кількості 45 одиниць, 2 одиниці камбали-глоси та оселедця чорноморського в кількості 78 одиниць, чим заподіяв істотну шкоду рибним запасам України та матеріальних збитків, які згідно з таксами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 р., складають 25 874 грн.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним промислом, яким заподіяно істотну шкоду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Обставини обвинуваченим ОСОБА_6 не заперечувались, досліджувались за згодою учасників судового провадження, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 249 КК України, вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Надаючи оцінку доводам прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню в частині вирішення долі речових доказів, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається зокрема рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, зокрема, передбаченого ч. 1 ст. 249 цього Кодексу.

За правилами ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з п. 1 цієї норми гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України та ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) цього майна знав про його незаконне використання. У випадку, якщо власник цього майна не знав і не міг знати про його незаконне використання, таке майно повертається власнику.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що 18.04.2021 р. ОСОБА_6 , узявши із собою дев`ять сіток, які є забороненими знаряддями лову, та надувний човен марки «Bark» із двома веслами, прибув до узбережжя Дніпровсько-Бузького лиману Чорного моря поблизу с. Дмитрівки Очаківського району Миколаївської області, де у воді встановив вищевказані сітки та займався незаконним рибним промислом.

19.04.2021 р., в ході огляду місця події виявлено та вилучено належний ОСОБА_6 надувний човен марки «Bark» із двома веслами, сітки та виловлену рибу.

Постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 7 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Миколаївській області від 19.04.2021 р. вилучене, в ході огляду місця події, майно визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.04.2021 р. задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вилучені в ході огляду місця події 19.04.2021 р. речі: надувний човен марки «Bark» із двома веслами, належному ОСОБА_6 , водні біоресурси, а саме 2 одиниці породи камбала глоса, 192 одиниці риби породи карась, 45 одиниць риби породи пузанок, 78 одиниць породи оселедець чорноморський, а також на дев?ять рибацьких сіток, вісім з яких мають вічко 50 мм довжиною 80 м та одну рибацьку сітку довжиною 100 м.

Зі змісту резолютивної частини оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції ухвалив конфіскувати на користь держави майно, що було предметом злочину, а саме дев?ять сіток, вісім з яких мають вічко 50 мм довжиною 80 м та одну рибацьку сітку довжиною 100 м.

В той же час, вирішуючи питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказані вимоги закону щодо спеціальної конфіскації та при ухваленні вироку безпідставно повернув належний обвинуваченому ОСОБА_6 човен із веслами, який є знаряддям вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, не вирішивши при цьому питання про долю вилучених водних біоресурсів.

Таке рішення суду першої інстанції, в частині вирішення долі речових доказів, з огляду на обставини кримінального провадження та положення ч. 9 ст. 100 КПК України, ст. ст. 96-1, 96-2 КК України є незаконним, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню, що тягне за собою зміну рішення суду першої інстанції, а саме в частині вирішення питання про долю речових доказів.

З приводу тверджень прокурора про застосування спеціальної конфіскації виключно шляхом ухвалення нового вироку, апеляційний суд виходить з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2022 від 30.06.2022 р. встановлено, що спеціальна конфіскація не є видом кримінального покарання, вона має некаральний характер, метою застосування якого є припинення використання грошей та іншого майна, набутих унаслідок злочинної або іншої протиправної діяльності, як цілі або засобу кримінально-протиправної діяльності. На відміну від конфіскації майна як виду покарання, на застосування спеціальної конфіскації як заходу кримінально-правового характеру не впливають ступінь тяжкості вчиненого умисного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу, яка вчинила таке правопорушення, тощо.

З урахуванням викладеного і зважаючи на те, що спеціальна конфіскація в розумінні закону про кримінальну відповідальність є іншим заходом кримінально-правового характеру, що застосовується до винної особи в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, та не входить до переліку покарань, визначених ст. 51 КК України, апеляційний суд доходить висновку, що вирішення питання про застосування спеціальної конфіскації в кримінальному провадженні не може розглядатись як погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку із застосуванням до нього заходу примусу від імені держави, що було б підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом нового вироку.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи те, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, через незастосування положень ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині вирішення долі речових доказів.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року відносно ОСОБА_6 в частині вирішення питання про долю речових доказів та спеціальну конфіскацію, змінити.

На підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, належний обвинуваченому ОСОБА_6 надувний човен марки «BARK» з двома веслами, а також майно, що було предметом злочину, а саме: дев?ять сіток, вісім з яких мають вічко 50 мм довжиною 80 м та одну рибацьку сітку довжиною 100 м, а також виловлену рибу породи карась сріблястий в кількості 192 одиниці, пузанка в кількості 45 одиниць, 2 одиниці камбали-глоси та оселедця чорноморського в кількості 78 одиниць, яку було здано до Міського геріатричного будинку милосердя імені Святого Миколая, конфіскувати у власність держави

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3