Провадження № 1-в/761/187/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року місто Київ

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

дослідивши в приміщені суду клопотання ОСОБА_2 засудженого вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч. 4 ст. 185 КК України, про зарахування терміну попереднього ув`язнення у строк покарання,

установив:

31.05.2023 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід. № 48073) клопотання ОСОБА_2 засудженого вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч. 4 ст. 185 КК України, про зарахування терміну попереднього ув`язнення у строк покарання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2023 вказане клопотання розподілено на суддю ОСОБА_1 , яке було передано судді 01.06.2023.

У клопотанні засуджений ОСОБА_2 просить перерахувати відбутий ним термін згідно Закону в редакції № 838-VIII від 26.11.2015.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.01.2016 № 223 20/04/16 питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Статтею 18 КВК України визначено, що місцем відбування покарання у вигляді позбавлення волі є виправна колонія. У свою чергу, відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчі ізолятори є установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою.

У силу ч. 2 ст. 11, ч. 3 ст. 18 КВК України слідчі ізолятори віднесені до установ виконання покарань лише стосовно тих засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

При вирішенні питання про те, чи підлягає дане питання розгляду Шевченківським районним судом міста Києва, суд враховує, що з матеріалів клопотання ОСОБА_2 вбачається, що він засуджений вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч. 4 ст. 185 КК України, який набрав законної сили, та перебуває в ДУ «Київській слідчий ізолятор», що підтверджується супровідним листом начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 від 29.05.2023 № Д-2786.

Суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених КПК.

За усталеною практикою ЄСПЛ, термін «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Також суд звертає увагу на те, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

До клопотання не долучено жодних доказів того, що ДУ «Київський слідчий ізолятор» для ОСОБА_2 , відповідно до ст. 11 КВК України, є установою відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, оскільки відсутні дані, що засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва, з клопотання засудженого не убачається, що ДУ «Київський слідчий ізолятор» визначений для нього як установа відбування покарання, клопотання не може бути вирішене Шевченківським районним судом міста Києва, а тому суд вважає за необхідне повернути зазначене клопотання заявнику.

Керуючись статтями 369-372, 392, 532, 537, 539, Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 засудженого вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч. 4 ст. 185 КК України, про зарахування терміну попереднього ув`язнення у строк покарання - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1