Справа № 201/3231/19
Провадження № 1кп/201/123/2023
В И Р ОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000866 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 19.06.2009 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 до 4 років 3 місяці позбавлення волі, постановою Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2012 року невідбутий срок 1 рік 3 місяці 8 днів позбавлення волі на обмеження волі; постанвою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23.08.2012 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк-9 місяців 30 днів;

- 13.02.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 1 рік, на підставі ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 1 місяцю позбавлення волі;

- 18.03.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2-х років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на 5 місяць 10 днів 16.10.2014 року;

- 02.04.2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 2 роки та підставі ст. 71 КК України до 2 років 1 місяці, 07.10.2016 року звільненого від відбування покарання умовно-достроково постановою Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 29.09.2016 року, невідбутий строк 5 місяців 13 днів;

- 01.06.2017 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 5 днів позбавлення волі;

- 21.09.2017 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 5 днів позбавлення волі; (т. 1 а.с. 75). Звільнився 07.07.2021 по відбуттю строку покарання (т. 1 а.с. 240)

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5 (в режимі відеокнференції)

потерпілий

ОСОБА_6 . Історія кримінального провадження в суді

1. 20 березня 2019 року на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні в якому ОСОБА_3 обвинувачувався у:

відкритому викраденні майна ОСОБА_7 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно;

відкритому викраденні майна ОСОБА_6 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

відкритому викраденні майна ОСОБА_5 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

відкритому викраденні майна ОСОБА_8 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

2. В судовому засіданні 10.02.2020 обвинувачений повністю визнав свою вину і ухвалою суду було вирішено не досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорюються. Однак, в ході допиту обвинувачений не зміг розповісти деталі вчинення злочинів і, зокрема, місце їх вчинення. В ході допиту обвинуваченого судом з`ясувалось, що обвинувачений називає місце вчинення злочину відносно ОСОБА_7 , яке очевидно не відповідає місцю вчинення злочину описаного в обвинувальному акті. Щодо місць вчинення інших злочинів, обвинувачений пояснив, що взагалі не пам`ятає де вони були вчинені.

Вказані показання не дали можливості суду переконатись у тому, що обвинувачений не оспорює обставини викладені в обвинувальному акті, а тому було змінено порядок дослідження доказів.

3. В ході розгляду справи потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що вона ОСОБА_3 не знає, на впізнані його не пізнавала, а особа яка вчинила щодо неї злочин за антропологічними ознаками сильно відрізняється від обвинуваченого.

Потерпілого ОСОБА_7 допитати не вдалось, а свідок ОСОБА_9 пояснив, що він показання вказані в протоколі допиту не давав, ніколи в ломбарді не працював, та ОСОБА_3 не знає.

4. 28.01.2023 (т. 3 а.с. 35) прокурором було змінено обвинувачення відносно ОСОБА_3 та згідно останньої редакції обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у:

відкритому викраденні майна ОСОБА_6 , вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб;

відкритому викраденні майна ОСОБА_5 , вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

ІІ. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

5. 12.05.2017 близько 16-30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля буд. № 72 на пр. Гагаріна в м. Дніпро, разом з невстановленою особою, побачили раніше незнайому їм ОСОБА_6 , у якої на шиї висів ланцюжок із жовтого металу та кулон із жовтого металу, які останні визначили як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого у ОСОБА_3 та невстановленої особи раптово виник злочинний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, при цьому розподілили ролі при скоєнні злочину.

Далі співучасники злочину, притримуючись єдиного спільного злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, попрямували назустріч ОСОБА_6 та, підійшовши впритул до потерпілої, ОСОБА_3 , вчиняючи злочин повторно, правою рукою з силою зірвав з шиї ОСОБА_6 ланцюжок із металу жовтого кольору вагою 8 грамів, 585 проби, вартістю 9360 грн. та кулон із металу жовтого кольору, вагою 3 грами, 585 проби, вартістю 3510 грн. В цей час невстановлена особа знаходилась поряд із ОСОБА_3 , виконуючи відведену їй злочинну роль, а саме, забезпечувала відбиття можливого опору з боку потерпілої.

Після чого ОСОБА_3 та невстановлена особа, продовжуючи доводити свій злочинний умисел до кінця, залишили місце вчинення злочину і розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 12870 грн.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

6. Продовжуючи свою злочинну діяльність, 13.05.2017 о 3-00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в ПКР на Монастирському острові в м. Дніпро, разом з невстановленою особою, побачили раніше незнайому їм ОСОБА_5 , у якої на шиї висів ланцюжок із жовтого металу та кулон із жовтого металу, які вони визначили як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого у ОСОБА_3 та невстановленої особи раптово виник злочинний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб, при цьому розподілили ролі при скоєнні злочину.

Далі співучасники злочину, притримуючись єдиного спільного злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиняючи злочин повторно, за попередньою змовою групою осіб, підійшли до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, обома руками повалив потерпілу на землю, після чого ОСОБА_3 разом із невстановленою особою почали наносити удари ногами в область тулуба потерпілої, після чого ОСОБА_3 своєю правою рукою зірвав із шиї ОСОБА_5 ланцюжок із металу жовтого кольору вагою 10 грамів та кулон із металу жовтого кольору, вагою 2 грами, загальною вартістю 14040 гривень. В цей час невстановлена особа знаходилась поряд із ОСОБА_3 та відповідно до відведеної їй ролі у вчиненні злочину, наносила удари ногами в область тулубу потерпілої, тим самим забезпечувала пригнічення її волі та відбиття можливого опору з боку потерпілої.

Після чого ОСОБА_3 та невстановлена особа продовжуючи доводити свій злочинний умисел до кінця, залишили місце вчинення злочину і розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 14040 грн.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

ІІ. Позиці обвинуваченого

7. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованих йому злочинах не визнав, та пояснив, що на момент розслідування цих злочинів він вже перебував під вартою та був засуджений за інший злочин. Оперуповноважені працівники запропонували йому за винагороду визнати себе винуватим у вчиненні всіх злочинів в яких він обвинувачувався у цьому провадженні. Він погодився, дав показання які йому сказали дати працівники поліції. Потім його декілька разів пригощали наркотиками і вивозили до відділку поліції на слідчі дії в яких він приймав участь без заперечень. Під час одного з впізнання він навіть сам підказав потерпілій, щоб вона вказала на нього. В даний час він відбув покарання за попереднім вироком, а тому не визнає свою вину, так як не бажає знову відбувати покарання, він став на шлях виправлення, веде соціальний спосіб життя, працює, відвідує синагогу і не має наміру вчиняти злочини в майбутньому.

ІІІ. Докази та процесуальні документи, надані прокурором в обґрунтування висунутого обвинувачення, а також докази надані стороною захисту, які дослідженні в судовому засіданні

8. Витяг з ЄРДР згідно якого 06.03.2017 внесено відомості про злочин відносно ОСОБА_7 , 13.05.2017 внесено відомості про злочини відносно ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та 24.06.2017 внесено відомості про злочин відносно ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 1).

9. Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 13.05.2019 вона разом з колегою ОСОБА_11 йшли по проспекту Гагаріна та звернули увагу на двох чоловіків, одягнених в спортивний одяг, які йшли назустріч. Раптом один з них протягнув руку і зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок з медальйоном зі знаком зодіаку «близнюки». Після цього він побіг в бік навчального корпусу, а другий чоловік побіг в бік парка. Потерпіла викликала поліцейських, які приїхали через 5-7 хвилин і вони намагались знайти нападників, однак їм це не вдалось, а тому вони поїхали до ВП, де потерпіла написала заяву про злочин. Через деякий час потерпілу викликали для впізнання нападника, яке проводилось в маленькій кімнаті серед чотирьох осіб і потерпіла чітко впізнала нападника. В ході огляду протоколу пізнання в судовому засіданні потерпіла підтвердила її підписи та обставини викладені в протоколі. Також потерпіла додала, що в даний час не може стверджувати, що нападник саме обвинувачений який перебуває в залі суду, так як пройшло багато часу, однак під час впізнання вона його пізнала без сумнівів.

10. Протокол пред`явлення особи для впізнання від 28.07.2017 (т. 2 а.с. 54-56), згідно якого потерпіла ОСОБА_10 серед пред`явлених осіб впізнала ОСОБА_3 під № 3 як особу, яка 12.06.2017 близько о 16-30 год. відкрито заволоділа її майном.

11. Висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 3800-17 від 10.08.2017 (т.2 а.с. 82-85), згідно якого станом на 13.05.2017 рік ринкова вартість ланцюжку із металу жовтого кольору плетіння «Бісмарк», вагою 8 грам та довжиною 50 см, а також кулону із металу жовтого кольору вагою 3 грами становить з ПДВ 12 870 грн. або без ПДВ 10 725 грн.

12. Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) пояснила, що 13.05.2017 біля 4-00 ранку на пляжі Комсомольського острова, вона йшла вбік виходу з острову коли на неї напали двоє невідомих, один з яких вдарив кулаком у підборіддя від чого вона впала на спину і закрила очі руками. В цей час один з нападників зірвав з неї ланцюжок і вони вдвох почали її бити. Це тривало недовго і нападники втекли. Після цього потерпіла пішла до ВП, де написала заяву про злочин, а через деякий час її викликали до ВП, де проводилось впізнання нападників і вона впізнала одного про що було складено протокол.

13. Протокол пред`явлення особи для впізнання від 28.07.2017 (т.2 а.с. 42-44), згідно якого потерпіла ОСОБА_5 серед пред`явлених осіб впізнала ОСОБА_3 під № 2 як особу, яка 13.05.2017 відкрито із застосуванням насильства заволоділа її майном.

14. Висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 3801-17 від 10.08.2017 (т.2 а.с. 88-91), згідно якого станом на 12.06.2017 ринкова вартість ланцюжку із металу жовтого кольору плетіння «Бісмарк», вагою 10 грам та довжиною 50 см. Становить 11 700 гривень, а також кулону із металу жовтого кольору вагою 2 грами становить 2340 гривень, а всього вартість викраденого майна становить 14 040 грн.

15. 28.07.2017 ОСОБА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України (т. 2 а.с. 63)

16. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) пояснив, що його прізвище правильно пишеться ОСОБА_12 а не ОСОБА_13 та в 2017 році він не працював скупником золотих виробів чи техніки, він мешкав в Дніпрі за адресою: АДРЕСА_2 . В 2017 році свідок працював на будівництві. В той час він був на іспитовому строку і відмічався в КВІ за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Жодні вироби в ломбард він не здавав, оргтехніку теж не купував та не продавав. Обвинуваченого ОСОБА_3 свідок не знає. З поліцейськими він спілкувався так як відмічався на іспитовому терміні неодноразово, однак як свідка у цій справі його не допитували і у впізнанні ОСОБА_3 він участі не приймав.

17. Протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.08.2017 (т.2 а.с.104-106), згідно якого свідок ОСОБА_9 серед пред`явлених осіб впізнав особу під № 1 малознайомого ОСОБА_14 , який приносив йому на продаж речі.

18. Вирок АНД районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2017 згідно якого ОСОБА_3 знаходився під вартою з 02.07.2017 (т. 1. а.с. 75).

IV. Оцінка суду

19. На початку оцінки, суд звертає увагу на загальні положення щодо доказування вкримінальному процесі, застосування яких в даному конкретному випадку створює умови для реалізації завдань кримінального провадження.

Зокрема кримінально процесуальне законодавство не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК прослідковується їх зміст.

Так, із частини другої статті 17 КПК можна побачити стандарт доказування «поза розумним сумнівом» перед застосовуванням якого суд вважає за необхідне зазначити, що не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яка передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань. Однак, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Із статті 94 КПК випливає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду судді та всіх обставин справи.

20. Аналізуючи показання потерпілих та протоколи впізнання проведені за їх участі в ході яких вони впевнено впізнали обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчинені злочинів відносно потерпілих доведена в повному обсязі і його дії відносно потерпілої ОСОБА_10 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Що ж стосується кваліфікації дій обвинуваченого відносно потерпілої ОСОБА_5 , то прокурором не вказано таку кваліфікуючу ознаку як вчинення грабежу поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, хоча потерпіла вказувала під час її допиту про застосування насильства та й прокурор у обвинувальному акті в описі обставин злочину вказав на застосування насильства обвинуваченим.

Оскільки суд не може вийти за межі висунутого обвинувачення, а обвинувачення по епізоду грабежа ОСОБА_5 висунуто ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, то саме таку кваліфікацію суд вважає доведеною в судовому засіданні .

21. Слід окремо вказати на показання свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що не допитувався під час досудового слідства, не приймав участь у впізнанні обвинуваченого та взагалі не знайомий з останнім і ніколи не приймав у нього будь-яких виробів.

Оцінюючи його показання суд сприймає їх як правдиві, оскільки в протоколі допиту свідка зроблена помилка як в його прізвищі так і в місці його проживання.

Враховуючи показання обвинуваченого щодо його самообмови у вчиненні злочину, суд не виключає, що показання ОСОБА_15 були штучно створені органом досудового розслідування задля забезпечення доказовою базою оголошеної підозри обвинуваченому.

Додатково це підтверджується і тим, що потерпілого ОСОБА_7 не вдалось взагалі допитати під час судового розгляду, а потерпіла ОСОБА_8 чітко вказала про те що ОСОБА_3 не причетний до злочину вчиненого відносно неї, що підтверджує показання обвинуваченого про самообмову в цій частині висунутого первісного обвинувачення.

22. В той же час цей висновок не впливає висновки суду викладені в п. 20 вироку, так як потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_5 безсумнівно впізнали обвинуваченого під час досудового розслідування, що вони підтвердили в судовому засіданні.

В умовах неочевидності злочинних дій обвинуваченого, а також в умовах коли його затримано і викрито через певний проміжок часу, достатній для обвинуваченого, щоб позбутись викраденого, показань потерпілих, які не мають мотиву обмовляти обвинуваченого, достатньо для доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

23. Доводи обвинуваченого про те, що він обмовив себе у вчиненні злочинів відносно ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , так як його вже було засуджено до тривалого покарання і нові епізоди злочинної діяльності не могли б збільшити строк відбуття покарання, суд не приймає до уваги, так як на момент надання обвинуваченим визнавальних показань 28.07.2017 він був засуджений Жовтневим районний судом м. Дніпропетровська до одного року і п`яти днів позбавлення волі в той час як визнання винуватості у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України загрожувало покаранням у виді позбавлення волі від чотирьох років.

24. Суд не приймає доводи обвинуваченого ще й тому, що останній вказує на те, що обмовив себе під впливом оперативних працівників, однак не називає жодної особи яка впливала на нього, що свідчить про те, що він не хоче щоб було проведене ефективне розслідування обставин про які він повідомляє. Його бажання зводиться лише до уникнення відповідальності за вчинені злочини і саме тому, використовуючи ту обставину, що суд не повірив його первісним показанням та перевірив обґрунтованість обвинувачення доказами, обвинувачений видумав історію про вплив на нього щоб уникнути відповідальності.

25. Отже винуватість ОСОБА_3 доведена поза розумним сумнівом і його умисні дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

V. Призначення покарання.

26. При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд виходить зі ступеня тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, даних про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, звільнився після відбуття покарання за попереднім вироком майже два роки тому і з того часу соціалізувався, до відповідальності не притягувався, працює і позитивно характеризується.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України, в судовому засіданні не встановлено.

27. З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, так як саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених злочинів, конкретних їх обставинам, даним про особу обвинуваченого.

28. Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає, так як даних про наявність пом`якшуючих покарання обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості злочинів не встановлено.

29. Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2017 року, то суд вважає за необхідне після призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2017 року та звільнити обвинуваченого від покарання в зв`язку з його відбуттям.

30. Питання про судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2017 року у вигляді 4 років 5 днів позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання в зв`язку з його повним відбуттям 07 липня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта при проведенні експертизи № 3800-17 у розмірі 198 грн. та при проведенні експертизи № 3801-17 у розмірі 198 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1