Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

7 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002605 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Києва, громадянки України,

що зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 , проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , судимої:

1) вироком Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2019

за ч.1 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі

ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням

з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Бородянського районного суду

Київської області від 02.10.2020 вирок приведено у відповідність до

Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 та замінено призначене

покарання на штраф у розмірі 1 700 гривень;

2) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22.03.2019

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

3) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2021

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України

на 3 роки позбавлення волі,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 6 березня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2023 ОСОБА_6 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України і їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2021, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачена просить вирок суду змінити і на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги зазначає, що суд не врахував, що вона вчинила нетяжкий злочин, проживала з малолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Кризовому центрі "Дім мама", де позитивно характеризується, зробила для себе висновки, а тому просить дати можливість реалізувати себе в суспільстві і виховувати дитину.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченої, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 11 серпня 2021 року близько 7 години 43 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні АЗС № КВ29, в якому здійснює господарську діяльність ТОВ "ОККО-Драйв", що на просп. Броварському, 20-3 в м. Києві, реалізуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, впевнилась, що за її діями ніхто не спостерігає, і шляхом вільного доступу взяла з вітрини книги "JavaScript для дітей" і "Книга бармена", які поклала в пакет та у свою сумку. Після цього ОСОБА_6 , зберігаючи викрадене майно при собі, залишила місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном загальною вартістю 442 гривні 07 копійок розпорядилася на власний розсуд, чим завдала ТОВ "ОККО-Драйв" майнової шкоди на вказану суму.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка неодноразово судима за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, не працює, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність претензій з боку потерпілого, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття і відсутність обставин, які його обтяжують, тобто взяв до уваги ті дані й обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі, і правильно призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

До ОСОБА_6 вже двічі застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням, проте належних висновків для себе вона не зробила, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що її виправлення можливе без відбування покарання.

Суд вірно застосував і положення ч.4 ст.70 КК України при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, і при призначенні остаточного покарання обрав найбільш сприятливий для обвинуваченої принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним попереднім вироком, яке належить відбувати реально.

Як за видом, так і за розміром це покарання є справедливим, і буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченої та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 6 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3