Справа № 677/926/21
Провадження № 1-кп/677/3/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

Прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Красилові кримінальне провадження № 0000335 від 30 грудня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Красилівського району Хмельницької області, громадянина України, українця, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, із неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого ( покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2020 року сплачено 18 листопада 2020 року),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 21 грудня 2020 року близько 22 години, перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті ревнощів розпочав словесний конфлікт із потерпілою ОСОБА_10 , у ході якого в нього виник умисел, спрямований на умисне заподіяння останній тілесних ушкоджень.

Так, під час конфлікту ОСОБА_8 , діючи умисно, цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, з метою спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, стоячи обличчям до спини потерпілої наніс один удар низом кулака правої руки в ділянку потиличної частини голови останньої, від якого ОСОБА_10 присіла до підлоги.

Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_8 схопив обома руками ОСОБА_10 за волосся та силою двох рук повалив її на підлогу. Після чого, із вказаного положення ОСОБА_8 , продовжуючи тримати ОСОБА_10 за волосся, із прикладанням значної сили двох рук наніс один удар її правою частиною голови об бетонну поверхню підлоги, внаслідок чого остання втратила свідомість.

Надалі, ОСОБА_8 діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень за аналогічних обставин наніс ще не менше двох ударів головою потерпілої об бетонну підлогу.

Незважаючи на те, що ОСОБА_10 уже лежала без свідомості, ОСОБА_8 діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_10 ще не менше восьми ударів руками та ногами по верхніх та нижніх кінцівках потерпілої.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, площинного крововиливу під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку, перелому кісток основи черепа, підшкірних крововиливів обох навколо-очних ділянок обличчя, тім`яної ділянки голови, правої вилично-щічної ділянки обличчя, саден шкіри тім`яної ділянки голови, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння, а також підшкірний крововилив зовнішньої поверхні нижньої третини гомілки правої нижньої кінцівки потерпілої з розповсюдженням на гомілковостопний суглоб та тильну поверхню її ступні, садно шкіри зовнішньої поверхні її правого гомілковостопного суглобу, три підшкірних крововиливи: передньої поверхні верхньої третина стегна правої ноги потерпілої, тильної поверхні кисті її правої руки, зовнішньої та задньої поверхонь середньої третини передпліччя її правої руки, чотири садна шкіри: передньої поверхні колінного суглобу правої ноги потерпілої, передньої поверхні нижньої третини передпліччя її правої руки з розповсюдженням на променево-зап`ястковий суглоб і долонну поверхню правої кисті, зовнішнє-задньої поверхні променево-зап`ясткового суглобу її правої руки, задньої поверхні ліктьового суглобу її правої руки, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисним діями, які виразились в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними в момент заподіяння, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, категорично заперечив, що наносив будь-які тілесні ушкодження, вважає, що такі тілесні ушкодження їй наніс ОСОБА_11 . Зокрема в ході допиту ОСОБА_8 дав показання про те, що 21 грудня 2020 року вживав алкогольні напої разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Після чого він пішов спати в іншу кімнату, а ОСОБА_13 і ОСОБА_14 продовжили вживати алкогольні напої. Прокинувся близько 3-4 години ночі, син грався в телефоні, запитав в нього, де всі, на що син відповів, що ОСОБА_14 пішов додому, а ОСОБА_13 пішла за ним. Коли вийшов в веранду, то побачив, що ОСОБА_13 сидить біля тумбочки без свідомості. Його син допоміг йому занести її на ліжко, де вона спала. Зранку вона сказала, що в неї болить голова, але вона була в свідомості, їла, з нею залишилась його матір, а він пішов на роботу. Ввечері після роботи ОСОБА_13 була також в свідомості, але не вставала, просила ще його поправити подушку, щоб було зручніше лежати. Також повідомила, що телефонувала мати, однак вона не могла говорити. На наступний день, коли він прийшов після роботи, то ОСОБА_13 жалілась на головний біль, тому він викликав місцевого лікаря, яка прийшла, поміряла тиск, він був високий, в зв`язку з чим лікар зробила ОСОБА_13 укол і сказала, що до ранку їй стане краще. На наступний день він пішов на роботу, а ОСОБА_13 залишалась дома. Коли повернувся, то ОСОБА_13 стало гірше, синяки були ще більші і мати вже подзвонила і викликала швидку, а що відбувалось по приїзді швидкої не знає. Цивільні позови прокурора та потерпілої не визнає.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини, висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК Україниґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст. 22, 23 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 дала показання суду про те, що у вересні 2020 року на роботі познайомилась із ОСОБА_8 . З жовтня по грудень 2020 року у них були відносини, вони спільно проживали в його будинку, де також проживали його троє дітей від попередніх відносин та його мати. Спочатку між ними були хороші відносини, але пізніше почали псуватись, зокрема ОСОБА_8 все частіше ставав агресивним, як по відношенню до неї, так і по відношенню до дітей та матері. Коли вона взнала, що вагітна, то повідомила ОСОБА_8 , який зрадів та обіцяв, що вони зареєструють шлюб. 21 грудня 2020 року в неї було приблизно два місяці вагітності, про яку ОСОБА_8 достеменно знав.

21 грудня 2020 року вдень вона разом із ОСОБА_8 пішли до магазину, де купили сік та горілку. По дорозі додому зустріли знайомого ОСОБА_15 , з яким усі троє пішли додому. Дома ОСОБА_8 та ОСОБА_16 вживали алкогольні напої, а вона пішла в кімнату до дітей. Під час вживання ними алкогольних напоїв ОСОБА_17 кликав її подивитись, як вони разом із ОСОБА_18 віджимаються від підлоги, то вона вже бачила, що обоє перебувають в стані сильного алкогольного сп`яніння. Через деякий час ОСОБА_8 пішов проводити ОСОБА_18 додому, а потім повернувся додому вже в агресивному стані. Оскільки було вже пізно, то вони вже мали намір лягати спати, однак ОСОБА_8 почав звинувачувати її у тому, що вона якось по особливому дивилась на ОСОБА_15 , приревнував, почав кричати на неї, а потім почав бити її. Пам`ятає, як ОСОБА_8 взяв бильце від ліжка і наносив ним удари. Чітко пам`ятає, як вдарив рукою в голову ззаду по потилиці, від чого вона присіла. Потім взяв її за волосся та повалив її на підлогу, де вже вона була в лежачому положенні, а він взяв руками її голову і «гепнув» головою об підлогу, після чого вона вже втратила свідомість. Прийшла у свідомість вона вже в лікарні. Окрім цих ударів, ОСОБА_8 також бив по рукам і ногам, але кількість і послідовність не пам`ятає. Категорично заперечує нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , оскільки останній після відвідин одразу пішов додому. Після нанесених їй травм вона перенесла дві важкі операції, тривалий час лікувалась. Їй було завдано без причини важкої фізичної шкоди, оскільки вона терпіла біль, змушена була проходити тривале лікування та реабілітацію, а також їй було завдано моральної та матеріальної шкоди. Крім цього, повідомила, що мала телефон «Мейзу 5», яким користувалась близько 2 років.До цього часу ОСОБА_8 жодного разу не вибачився, жодних спроб щодо відшкодування завданої шкоди не робив, на даний час вона є інвалідом внаслідок таких насильницьких дій, виховує дитину сама, тому просить задовольнити поданий нею цивільний позов щодо відшкодування матеріальних збитків, які вона понесла внаслідок лікування, а також моральну шкоду, яку вона зазнала внаслідок протиправних дій обвинуваченого. Щодо міри покарання просила застосувати до ОСОБА_8 суворе покарання.

Свідок ОСОБА_19 дала суду показання про те, що є колишньою дружиною ОСОБА_8 , з яким у них є троє спільних дітей, яких ОСОБА_8 забрав проживати із собою. Повідомила, що під час їхнього спільного проживання ОСОБА_8 неодноразово застосовував відносно неї, а пізніше і відносно дітей, фізичне насильство. Улюбленим засобом для нанесення тілесних ушкоджень у нього було бильце від ліжка, а також він намотував волосся на руку і бив головою об стіну. Від таких дій вона потрапляла в реанімаційне відділення лікарні. З приводу цього вона не зверталась у поліцію, оскільки боялась його. Такі дії він вчиняв як в тверезому, так і в не тверезому стані. Знає точно, що до неї в нього дули ще дві жінки, в ході проживання з якими, він також їх бив. Припинив її бити тільки коли вони розійшлися.

Свідок ОСОБА_20 дала суду показання про те, що проживає в будинку разом із ОСОБА_8 , однак більшість часу проводить за місцем проживання дочки за іншою адресою. 21 грудня 2020 року вона повернулась ввечері додому і бачила, як ОСОБА_21 і ОСОБА_11 сиділи разом на кухні, а ОСОБА_8 спав в кімнаті. При цьому ОСОБА_13 вживала алкогольні напої, хоча через епілептичні напади їй цього робити не можна, про що вона неодноразово її попереджала. Вважає, що тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_10 , могли утворитись внаслідок такого епілептичного нападу, коли вона могла спасти і вдаритись об землю. Також повідомила, що коли вона повернулась додому на другий, третій день, то ОСОБА_13 була в свідомості, лежала в ліжку, однак все розуміла, вживала їжу, говорила, що в неї болить голова, однак категорично заперечувала, щоб до неї викликати швидку допомогу. Вже на четвертий день вона викликала лікаря місцевого, яка зробила їй укол.

Свідок ОСОБА_22 дала показання суду про те, що потерпіла ОСОБА_10 є її донькою, яка проживала спільно із ОСОБА_8 в с. Писарівка. Так як вона в телефонному режимі спілкується із донькою кожний день, то 23 грудня 2020 року вона також їй телефонувала, однак не могла додзвонитись. З 24 по 28 грудня 2020 року вона так і не розмовляла із донькою, брав ОСОБА_23 телефон ОСОБА_17 і постійно говорив, що ОСОБА_13 , то спить, то не може говорити, що поступово викликало в неї занепокоєння. 29 грудня 2020 року в неї був день народження і вона знову зателефонувала, щоб з`ясувати, чи приїде ОСОБА_13 в гості. ОСОБА_17 знову взяв телефон ОСОБА_13 і повідомив, що вони планують приїхати привітати ввечері разом із ОСОБА_13 . Однак о 19 годині так ніхто і не приїхав, тому вони зібрались і поїхали в с. Писарівку до них додому. Коли приїхали, ОСОБА_8 втік з будинку і поки вони були там, не з`являвся. В цей час в будинку була лікарка, яка зробила ОСОБА_13 укол і повідомила на її запитання, що ОСОБА_8 не хотів викликати швидку. На момент їхнього приїзду ОСОБА_13 перебувала в жахливому стані, без свідомості, вона тривалий час не вставала, оскільки ходила під себе, весь матрац під нею був мокрий, одежа також була мокра і не свіжа. Коли її переодягали, то на ній були тілесну ушкодження - синяки і садна по тілу. Після приїзду швидкої, її завезли в лікарню в м. Красилів, однак звідти направили в реанімаційне відділення в м. Хмельницький, де їй зробили операцію, оскільки без операції вона б не вижила. Лише 06 січня 2021 року ОСОБА_13 прийшла в свідомість, а говорити почала після 14 січня 2021 року. Спочатку вона не пам`ятала нічого, однак пізніше почала пригадувати і розказала, що ОСОБА_8 її так побив бильцем від ліжка і головою об підлогу.

Свідок ОСОБА_24 дав показання суду про те, що 29 грудня 2020 року разом із дружиною та ОСОБА_25 їздив в с. Писарівку, звідки забирав свою доньку ОСОБА_13 , яка була без свідомості і мала на тілі численні тілесні ушкодження на голові та обличчі. Після операції та лікування ОСОБА_13 пригадала обставини події та повідомила, що такі тілесні ушкодження завдав їй ОСОБА_8 через ревнощі.

Свідок ОСОБА_25 дала показання суду про те, що 29 грудня 2020 року приїхала в гості до ОСОБА_22 на день народження і вона повідомила, що повинна приїхати ОСОБА_13 . Протягом дня ОСОБА_22 телефонувала до доньки близько 5-6 разів, однак то ніхто трубку не брав, то брав ОСОБА_17 , який повідомляв, що ОСОБА_13 спить. Вже ввечері, коли знову зателефонували, то трубку підняла мати ОСОБА_8 , і сказала, щоб приїжджали забирати ОСОБА_13, тому що вона не доживе до ранку. Вони одразу зібрались та поїхали в с. Писарівку. Коли приїхали близько 10 години вечора, то побачили, що ОСОБА_13 лежить без свідомості, руки тряслися, очі закатувались, на тілі ( обличчі, руці, спині, нозі по правій стороні) були синяки, на голові була гуля, на спині була рана. ЇЇ одразу переодягнули та повезли в лікарню. ОСОБА_13 зробили операцію, вже приблизно в середині січня 2021 року вона почала пригадувати обставини події і повідомила, що її побив ОСОБА_8 , зокрема брав за волосся та бив головою об підлогу, бив палкою біля пічки. Ці обставини вона пригадувала самостійно і обривками. Але вона чітко повідомляла, що тілесні ушкодження їй наносив ОСОБА_8 через ревнощі.

Свідок ОСОБА_26 дала показання суду про те, що пам`ятає обставини, пов`язані із ОСОБА_10 вже не досить детально, але чітко може зазначити, що приїздила на виклик в будинок ОСОБА_8 двічі. Перший раз орієнтовно за тиждень до того дня, як її забрала швидка, приблизно 21 грудня 2020 року. Коли вона приїхала перший раз, то ОСОБА_13 була ніби спала, була фактично без свідомості. Вона лежала на ліжку, не відповідала на запитання. Видимих тілесних ушкоджень вона не бачила на ній, тільки на голові була засохла кров. Під час огляду вона поміряла їй тиск, який був дуже високий, тому зробила ОСОБА_13 укол і повідомила, що їй повинно стати легше. Через деякий час ОСОБА_13 прийшла до свідомості, до неї підійшов ОСОБА_17 , однак вона не хотіла з ним говорити. Під час огляду від ОСОБА_13 запаху алкоголю чути не було. На запитання, чи їй краще, ОСОБА_13 кивнула головою, показала, що буде спати. Оскільки їй від уколу стало трошки легше, то ОСОБА_17 заперечував, щоб викликали швидку в цей день. Зранку наступного дня вона зателефонувала до ОСОБА_17 і він повідомив, що вона вже краще почувається. Потім ще декілька разів вона взнавала в ОСОБА_17 , чи все нормально, на що останній говорив, що так. Другий раз, коли її викликала матір ОСОБА_8 до ОСОБА_13 , то вона вже була зовсім в поганому стані, ні на що не реагувала, не говорила, була без свідомості, тому викликали швидку, лікарі якої після приїзду поставили попередній діагноз закрита ЧМТ і забрали в лікарню.

Свідок ОСОБА_16 дав показання суду про те, що 21 грудня 2020 року ішов у своїх справах до сестри. По дорозі зустрів ОСОБА_8 , який запропонував випити горілки, на що останній погодився, для чого пішов до ОСОБА_8 додому. Дома в нього були ще матір ОСОБА_8 , його троє дітей а ОСОБА_13. ОСОБА_13 та діти перебували десь в інших кімнатах, а алкогольні напої вживали тільки вони двоє. Певний час матір ОСОБА_8 також сиділа з ними поряд, але не вживала алкогольні напої. Пробув він там орієнтовно годину, після чого пішов додому. Десь через тиждень до нього приїхали працівники поліції і відбирали пояснення про той вечір, яким він все розповів. До цього часу він не знав, що з ОСОБА_13 щось погано. Вже коли його викликали в поліцію в м. Красилів, то повідомили, що ОСОБА_8 наговорює на нього, що це він заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_13 . Однак категорично стверджує, що це неправда, а ОСОБА_8 спеціально його оговорює, щоб перекинути вину на нього. Про тілесні ушкодження він взнав перший раз від працівників поліції. Натомість ОСОБА_8 має репутацію людини, який схильний до насильства по відношенню до жінок, зокрема свою попередню жінку він бив, а також інших жінок, з якими підтримував зв`язки.

Також вина ОСОБА_8 підтверджується:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 000335 від 30 грудня 2020 року, яким зареєстровано на підставі рапорту від 30 грудня 2020 року кримінальне правопорушення за фактом доставлення 29 грудня 2020 року близько 23 години у приймальне відділення Красилівської ЦРЛ ОСОБА_10 з підозрою на ЗЧТ (а.м.к.п.152,153)

- даними протоколу огляду місця події від 30 грудня 2020 року із фототаблицями, який був проведений на підставі письмового дозволу ОСОБА_8 від 30 грудня 2023 року, за результатами якого було виявлено та вилучено кофту світло-сірого кольору із зеленими вставками, куртку чорного кольору, кофту сірого кольору із білими вставками та темно-сині джинсові штани, які постановою слідчого ВРЗПЖЗО СВ ХРУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_27 від 30 квітня 2021 року визнані речовими доказами (т. 1, а.м.к.п. 155-166);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07 квітня 2021 року та додатком до нього у виді відеозапису, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 показала, що через отриману ЧМТ спочатку не могла згадати обставини, але потім почала згадувати, яким чином вона отримала тілесні ушкодження. Зокрема після вживання ОСОБА_8 та ОСОБА_16 алкогольних напоїв, між нею та ОСОБА_8 виникла сварка через ревнощі, після чого він заподіяв їй тілесні ушкодження, а саме демонструючи деталі заподіяння їй тілесних ушкоджень , потерпіла зайняла вертикальне положення обличчям до статиста, який повернувся до потерпілої спиною, перебуваючи в вертикальному положенні. Потерпіла вказує, що спочатку обвинувачений завдав їй удар по задній часині голови, при цьому демонструючи його, вона витягнула праву руку в напрямку задньої поверхні голови статиста та притулила основу кулака до його потиличної частини голови. Після чого вона повідомила, що присіла та обхопила руками голову, для чого статист прийняв таке положення, а потерпіла демонструючи подальші удари показує умовний захват рукою волосся статиста, поштовх вперед і вправо, після чого статист зайняв лежаче положення на правий бік (умовно на підлозі - приліг на диван). Потерпіла зайняла вертикальне положення попереду статиста і демонструючи захват волосся на голові статиста та подальші удари правою половиною голови (скронею) об цементну підлогу, від яких потерпіла повідомила, що втратила свідомість (т. 1, а.м.к.п. 171-174);

- висновком експерта № 11 від 12 січня 2021 року, згідно з яким за сукупності даних, отриманих під час проведення цієї судово-медичної експертизи методом обстеження потерпілої та дослідження її медичної документації, встановлено, що у ОСОБА_10 станом на 29.12.2020-06.01.2021р. (відомий період часу, протягом якого вона перебувала під спостереженням лікарів-спеціалістів) мали місце: а) закрита черепно-мозкова травма з тілесними ушкодженнями у вигляді забою головного мозку важкого ступеня (з переважним ураженням правої скроневої частки мозку, з набряком тканини мозку та ознаками дифузного аксонального ушкодження головного мозку з локалізацією в ділянці стовбура мозку зліва), площинного крововиливу під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома об`ємом понад 70мл) над правою півкулею головного мозку зі зміщенням серединних структур мозку до 2- З мм вліво, перелому кісток основи черепа (з можливою локалізацією в проекції соскоподібного паростка правої скроневої кістки), підшкірних крововиливів обох навколо-очних ділянок обличчя, тім`яної ділянки голови, правої вилично-щічної ділянки обличчя, саден шкіри тім`яної ділянки голови; б) чотири підшкірні крововиливи: зовнішньої поверхні нижньої третини гомілки правої нижньої кінцівки з розповсюдженням на гомілковостопний суглоб та тильну поверхню ступні (1), передньої поверхні верхньої третини стегна правої ноги (1), тильної поверхні кисті правої руки (1), зовнішньої та задньої поверхонь середньої третини передпліччя правої руки (1); в) п`ять саден шкіри: передньої поверхні колінного суглобу правої ноги (1), зовнішньої поверхні правого гомілковостопного суглобу (1), передньої поверхні нижньої третини передпліччя правої руки з розповсюдженням на променево-зап`ястковий суглоб і долонну поверхню правої кисті в проекції підвищення 1-го пальця (1), зовнішнє-задньої поверхні променево-зап`ясткового суглобу правої руки (1), задньої поверхні ліктьового суглобу правої руки (1).

Тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, площинного крововиливу під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку, перелому кісток основи черепа, підшкірних крововиливів обох навколо-очних ділянок обличчя, тім`яної ділянки голови, правої вилично-щічної ділянки обличчя, саден шкіри тім`яної ділянки голови могли утворитись як від не менше ніж триразової дії тупих твердих предметів, так і від не менше ніж трьох зіткнень голови потерпілої з такими предметами, за механізмом «удар» (забій головного мозку), «удар - тертя» (садна), «удар - деформація» (перелом), «удар» (підшкірні крововиливи), про що свідчать локалізація та властивості цих тілесних ушкоджень, які в сукупності відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Підшкірний крововилив зовнішньої поверхні нижньої третини гомілки правої нижньої кінцівки потерпілої з розповсюдженням на гомілковостопний суглоб та тильну поверхню її ступні, садно шкіри зовнішньої поверхні її правого гомілковостопного суглобу могли утворитись як від не менше ніж одноразової дії тупого твердого предмету, так і від не менше ніж одного зіткнення правої гомілки потерпілої з таким предметом, за механізмами: «удар» (крововилив) і «удар тертя» (садно), про що свідчать локалізація та властивості цих ушкоджень.

Три підшкірні крововиливи: передньої поверхні верхньої третини стегна правої ноги потерпілої (1), тильної поверхні кисті її правої руки (1), зовнішньої та задньої поверхонь середньої третини передпліччя її правої руки (1) могли утворитись як від триразової дії тупих твердих предметів, так і від трьох зіткнень правої ноги та правої руки потерпілої з такими предметами, за механізмом «удар», про що свідчать локалізація та властивості цих ушкоджень.

Чотири садна шкіри: передньої поверхні колінного суглобу правої ноги потерпілої (1), передньої поверхні нижньої третини передпліччя її правої руки з розповсюдженням на променево- зап`ястковий суглоб і долонну поверхню правої кисті (1), зовнішнє-задньої поверхні променево- зап`ясткового суглобу її правої руки (1), задньої поверхні ліктьового суглобу її правої руки (1) могли утворитись як від не менше ніж чотириразової дії тупих твердих предметів, так і від не менше ніж чотирьох зіткнень правої руки та правої ноги потерпілої з такими предметами, за механізмом «удар - тертя», про що свідчать локалізація та властивості цих ушкоджень.

Усі тілесні ушкодження, перелічені в цьому пункті, за своїм характером (як кожне з них окремо, так і всі вони в сукупності) відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасний розлад здоров яси незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів. Характер травми не специфічними чи характерними для самовільного падіння людини з висоти власного зросту чи з висоти ліжка. Судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень, вони мають мати давність утворення не менше 3-5 діб для початку судово-медичної експертизи 06 січня 2021 року ( а.м.к.п.178-182).

- висновком експерта № 292 від 30 квітня 2021 року, згідно якого, у ОСОБА_10 станом на 29 грудня 2020 року - 06 січня 2021 року (відомий період часу, протягом якого вона перебувала під спостереженням лікарів-спеціалістів) мали місце: а) закрита черепно-мозкова травма з тілесними ушкодженнями у вигляді забою головного мозку важкого ступеня (з переважним ураженням правої скроневої частки мозку, з набряком тканини мозку та ознаками дифузного аксонального ушкодження головного мозку з локалізацією в ділянці стовбура мозку зліва), площинного крововиливу під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома об`ємом понад 70мл) над правою півкулею головного мозку зі зміщенням серединних структур мозку до 2-3 мм вліво, перелому кісток основи черепа (з можливою локалізацією в проекції соскоподібного паростка правої скроневої кістки), підшкірних крововиливів обох навколо-очних ділянок обличчя, тім`яної ділянки голови, правої вилично-щічної ділянки обличчя, саден шкіри тім`яної ділянки голови; б) чотири підшкірні крововиливи: зовнішньої поверхні нижньої третини гомілки правої нижньої кінцівки з розповсюдженням на гомілковостопний суглоб та тильну поверхню ступні (1), передньої поверхні верхньої третини стегна правої ноги (1), тильної поверхні кисті правої руки (1), зовнішньої та задньої поверхонь середньої третини передпліччя правої руки (1); в) п`ять саден шкіри: передньої поверхні колінного суглобу правої ноги (1). зовнішньої поверхні правого гомілковостопного суглобу (1), передньої поверхні нижньої третини передпліччя правої руки з розповсюдженням на променево-зап`ястковий суглоб і долонну поверхню правої кисті в проекції підвищення 1-го пальця (1), зовнішнє-задньої поверхні променево-зап`ясткового суглобу правої руки (1), задньої поверхні ліктьового суглобу правої руки (1). Тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, площинного крововиливу під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку, перелому кісток основи черепа, підшкірного крововиливу тім`яної ділянки голови, саден шкіри тім`яної ділянки голови могли утворитись за тих обставин, які розповіла та продемонструвала потерпіла ОСОБА_10 підчас проведення з нею слідчого експерименту (т. 1, а.м.к.п. 183-187);

- даними протоколу огляду місця події від 15 квітня 2021 року із фото таблицями, з якого слідує, що об`єктом огляду було домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Підхід до вказаного володіння здійснюється грунтовою дорогою, територія не огороджена, тобто не містить паркану. Зафіксовано загальний вигляд домоволодіння його територія, житлові та не житлові приміщення. В ході огляду нічого не вилучалось (т. 1, а.м.к.п. 188-199);

- даними протоколу огляду документів від 12 травня 2021 року із додатком на оптичному диску, згідно якого проведено аналіз деталізації дзвінків потерпілої ОСОБА_10 . Встановлено, що в період часу з 22 год. 20 хв. 21 грудня 2020 року по 23 год. 27 хв. 21 грудня 2020 року із номеру телефону ( НОМЕР_1 ) належного ОСОБА_10 на номер ( НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_20 , яка є матір`ю ОСОБА_8 надійшло 25 дзвінків, із перших чотирьох дзвінків велась розмова, тривалість решти дзвінків 0 сек. В подальшому із абонентського номеру належного ОСОБА_10 здійснювались вихідні дзвінки на абонентський номер НОМЕР_3 , який згідно матеріалів кримінального провадження належить фельдшеру с. Писарівка ОСОБА_26 , дзвінки надходили в період часу з 23 год. 29 хв. 21 грудня 2020 року по 02 год. 14 хв. 22 грудня 2020 року. Крім того 22 грудня 2020 року зранку із номера ОСОБА_10 здійснено один дзвінок до матері ОСОБА_8 , після чого о 09 год. 07 хв. здійснено дзвінок до фельдшера с. Писарівка ОСОБА_26 23 грудня 2020 року близько 16 год. 22 хв. на абонентський номер ОСОБА_10 надійшов дзвінок від абонента НОМЕР_4 , який належить її матері ОСОБА_22 , який тривав 0 сек., після чого був зворотній виклик тривалістю 46 с. 24 грудня 2020 року в період часу 13 год. 54 хв. по 23 год. 00 хв. на номер ОСОБА_10 надходило чотири вхідних дзвінки та два вихідних дзвінки на номер матері ОСОБА_22 26 грудня 2020 року о 12 год. 26 хв. на номер ОСОБА_10 надходив один вхідний дзвінок та один вихідний на номер матері ОСОБА_22 , вихідний виклик тривав 16 хв. 27 грудня 2020 року о 14 год. 39 хв. на номер ОСОБА_10 надходило три вхідних дзвінки із номеру матері ОСОБА_22 , з яких перший тривав 13 с., другий - 77 с., третій - 0 с. 28 грудня 2020 року на номер ОСОБА_10 надійшло дев`ять вхідних дзвінків із номеру ОСОБА_22 та один вихідний дзвінок, з яких перший дзвінок був здійснений о 10 год. 23 хв. та тривав 26 с., наступні вісім, які надходили в період часу з 20 год. 04 хв. по 22 год. 22 хв. тривалістю 0 с., а останній тривав 27 с. Всі вище вказані з`єднання здійснювалися із номеру потерпілої ОСОБА_10 та фіксувались базовою станцією розташованою в с. Ставчинці Хмельницької області (LAC: 20197, CID: 2571, 7571). Встановлено, що з абонентського номеру, який належить ОСОБА_8 в період часу з 21 грудня 2020 року о 12 год. 34 хв. по 28 грудня 2020 року 21 год. 23 хв. відбувалось шість телефонних з`єднань із телефоном ОСОБА_22 , з яких перший був вихідний тривалістю 0 с., інші вхідні тривалістю 0 с., фіксувались базовою станцією розташованою в с. Ставчинці Хмельницької області (LAC: 20197, CID: 2571, 7571) (т. 1, а.м.к.п. 203-212);

- даними висновку судово-психіатричної експертизи № 234 від 20 травня 2021 року, згідно якого ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованого йому злочину будь-яким психічним розладом не страждав, а тому міг усвідомлювати свої дії, передбачати їхні наслідки та керувати ними. На теперішній час будь-яким психічним захворюванням не страждає, маже усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Направлення на стаціонарну судово-психіатричну експертизу не потребує (т. 1, а.м.к.п. 217-218);

При прийнятті рішення про доведеність вини ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 85 КПК належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК мне містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Навпаки, ст. 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

У даному кримінальному провадженні в силу особливих фактичних обставин, зокрема заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій 21 грудня 2020 року і подальше виявлення їх лише 29 грудня 2020 року, а до цього часу відсутність такої інформації, єдиним прямим доказом є показання потерпілої в тій частині, які вона пам`ятає до втрати свідомості, а це заподіяння удару в потилицю кулаком та один удар головою об підлогу. Разом з тим, сукупність усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, ґрунтується на сукупності інших доказів, які є належними, допустимим та достатніми для того, щоб зробити висновок про винуватість ОСОБА_8 поза розумним сумнівом.

Зокрема, висновками експертів, які чітко розмежували усі заподіяні тілесні ушкодження, які за механізмом та часом заподіяння повністю відповідають фактичним обставинам справи, показання потерпілої ОСОБА_10 щодо механізму та часу заподіяння їй тілесних ушкоджень узгоджуються із даними слідчого експерименту за її участю від 07 квітня 2021 року, висновком експерта № 292 від 30 квітня 2021 року, показанням свідка ОСОБА_26 щодо стану ОСОБА_10 21 грудня 2020 року. Суд оцінює поведінку обвинуваченого після події 21 грудня 2020 року, зокрема його намагання не афішувати стан потерпілої, для чого він ухилявся від виклику швидкої допомоги, а тримав зв`язок лише із місцевим лікарем, що підтверджується роздруківкою телефонних дзвінків, а також його намагання приховати факт перебування ОСОБА_10 в безсвідомому стані та її погане фізичне самопочуття від родичів потерпілої, для чого він протягом більш як тиждень вводив їх в оману та придумував різні причини, щоб пояснити неможливість спілкування ОСОБА_13 по телефону із матір`ю, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_25 та узгоджується із роздруківкою телефонних дзвінків.

Версія обвинуваченого, висунута на свій захист визнається судом неспроможною і такою, яка спрямована на уникнення обвинуваченим відповідальності за кримінальне правопорушення.

Зокрема, обвинувачений під час допиту не зміг детально відтворити події, які мали місце з 21 грудня 2020 року по 29 грудня 2020 року, на запитання суду відтворити послідовно вказані дні, обвинувачений постійно плутався, в який день і за чиїм викликом прибувала місцева лікарка, в якому стані і в які дні перебувала потерпіла. Такі показання обвинуваченого не узгоджуються навіть з показаннями його матері, яка повідомляла про виклик лікаря на 4 день, намісти судом було встановлено, що лікар приходила за тиждень до 29 грудня 2020 року, орієнтовно 21 грудня 2020 року. Суд вважає їх намаганням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Всі заперечення обвинуваченого зводились до того, що в усьому винен ОСОБА_16 , який заподіяв тілесні ушкодження, поки ОСОБА_8 спав. Разом з тим, і таку версію суд оцінює критично, оскільки вона спростовується іншими доказами, зокрема показаннями свідка ОСОБА_16 , який до допиту його працівниками поліції взагалі не знав про стан потерпілої, в якого не було жодних причин та мотивів заподіювати потерпілій тілесні ушкодження, натомість ОСОБА_8 , який зловживає алкогольними напоями, за покаяннями свідків часто буває агресивним, в минулому мав епізоди заподіяння тілесних ушкоджень колишній дружині аналогічним способом (тримання за волосся та удар головою), наявність мотиву у вигляді ревнощів, в своїй сукупності додатково свідчать про неспроможність версії обвинуваченого.

Суд критично оцінює показання матері ОСОБА_8 - свідка ОСОБА_28 , яка зазначила, що ОСОБА_10 вживала алкогольні напої, однак маючи епілепсію, останній не можна вживати алкогольні напої, оскільки може статись приступ, а отже такий приступ міг статись і вона могла отримати такі тілесні ушкодження внаслідок падіння головою об підлогу. Така версія також визнається судом неспроможною, оскільки спростовується висновком експерта № 11 від 12 січня 2021 року, в якому зазначено, що тілесне ушкодження, яке отримала потерпіла і яке є небезпечним в момент заподіяння, могло утворитись тільки по механізму «удар» (забій головного мозку), «удар - тертя» (садна), «удар - деформація» (перелом), і вони не є характерними для самовільного падіння людини з висоти власного зросту чи з висоти ліжка.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , що виразилось в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними в момент заподіяння, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Обвинувачений ОСОБА_8 винний у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

Разом з тим, ОСОБА_8 органами досудового розслідування також обвинувачується в тому, що він 29 грудня 2020 року близько 22 години, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в житловому будинку АДРЕСА_1 , після спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з спальної кімнати вказаного будинку викрав належний потерпілій ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Meizu» модель «М5 note», ІМЕІ: НОМЕР_5 , сірого кольору вартістю 1500 грн., та в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілі ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1500 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Однак, пред`явлене ОСОБА_8 зазначене обвинувачення визнається судом недоведеним стороною обвинувачення, а тому ОСОБА_8 необхідно визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведенням вчинення даного кримінального правопорушення обвинуваченим з наступних мотивів.

Так, згідно ч.2 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. При цьому достовірність доказу визначається з урахуванням того, чи немає сумніву, що доказ адекватно (правдиво) відображає обставину; чи є інші докази, що підривають довіру до доказу; чи є суперечності між доказами, яким з них слід надати перевагу і чому; якщо показання свідка не узгоджуються з попередніми, чи є переконливі пояснення, чому змінився зміст цих показань. Достатність доказів, коли у своїй сукупності вони повинні переконувати у наявності певної обставини. Якщо доказів недостатньо для встановлення певної обставини, то суд приймає рішення про недоведеність цієї обставини.

Як зазначено вище, стороною обвинувачення ОСОБА_8 ставиться в вину вчинення 29 грудня 2020 року близько 22 години повторного, таємного, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з спальної кімнати свого будинку викрадення належного потерпілій ОСОБА_10 мобільного телефону марки «Meizu» модель «М5 note».

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України категорично заперечив та пояснив, що не заперечує факт користування телефоном, зокрема дзвінків лікарю, матері, родичам, оскільки його телефон не працював, однак категорично заперечив що викрадав чи забирав його собі і розпоряджався на власний розсуд. Вважає, що його могли взяти родичі ОСОБА_13 , коли приїжджали її забирати разом із речами, тому вину в цьому епізоді категорично не визнає.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення на підтвердження наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, свідчать наступні докази:

- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 000010 від 26 травня 2021 року, яким зареєстровано кримінальне правопорушення за фактом викрадення ОСОБА_8 майна - телефону ОСОБА_10

- показаннями свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_25 , які свідчили про те, що ОСОБА_8 телефонував з ОСОБА_13 телефону до них, а також брав сам трубку, коли телефонувала ОСОБА_22 ;

- даними протоколу огляду від 27 травня 2021 року із фото таблицями, згідно якого встановлено оглянуто коробку та чек від мобільного телефону «Meizu M 5 note» ІМЕІ: 1: НОМЕР_6 , що свідчить про те, що такий телефон перебував у власності ОСОБА_10 , а також довідка про вартість телефону 1500 грн.

- даними протоколу огляду документів від 12 травня 2021 року із додатком на оптичному диску, згідно якого проведено аналіз деталізації дзвінків потерпілої ОСОБА_10 . Встановлено, що в період часу з 22 год. 20 хв. 21 грудня 2020 року по 23 год. 27 хв. 21 грудня 2020 року із номеру телефону ( НОМЕР_1 ) належного ОСОБА_10 на номер ( НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_20 , яка є матір`ю ОСОБА_8 надійшло 25 дзвінків, із перших чотирьох дзвінків велась розмова, тривалість решти дзвінків 0 сек. В подальшому із абонентського номеру належного ОСОБА_10 здійснювались вихідні дзвінки на абонентський номер НОМЕР_3 , який згідно матеріалів кримінального провадження належить фельдшеру с. Писарівка ОСОБА_26 , дзвінки надходили в період часу з 23 год. 29 хв. 21 грудня 2020 року по 02 год. 14 хв. 22 грудня 2020 року. Крім того 22 грудня 2020 року зранку із номера ОСОБА_10 здійснено один дзвінок до матері ОСОБА_8 , після чого о 09 год. 07 хв. здійснено дзвінок до фельдшера с. Писарівка ОСОБА_26 23 грудня 2020 року близько 16 год. 22 хв. на абонентський номер ОСОБА_10 надійшов дзвінок від абонента НОМЕР_4 , який належить її матері ОСОБА_22 , який тривав 0 сек., після чого був зворотній виклик тривалістю 46 с. 24 грудня 2020 року в період часу 13 год. 54 хв. по 23 год. 00 хв. на номер ОСОБА_10 надходило чотири вхідних дзвінки та два вихідних дзвінки на номер матері ОСОБА_22 26 грудня 2020 року о 12 год. 26 хв. на номер ОСОБА_10 надходив один вхідний дзвінок та один вихідний на номер матері ОСОБА_22 , вихідний виклик тривав 16 хв. 27 грудня 2020 року о 14 год. 39 хв. на номер ОСОБА_10 надходило три вхідних дзвінки із номеру матері ОСОБА_22 , з яких перший тривав 13 с., другий - 77 с., третій - 0 с. 28 грудня 2020 року на номер ОСОБА_10 надійшло дев`ять вхідних дзвінків із номеру ОСОБА_22 та один вихідний дзвінок, з яких перший дзвінок був здійснений о 10 год. 23 хв. та тривав 26 с., наступні вісім, які надходили в період часу з 20 год. 04 хв. по 22 год. 22 хв. тривалістю 0 с., а останній тривав 27 с. Всі вище вказані з`єднання здійснювалися із номеру потерпілої ОСОБА_10 та фіксувались базовою станцією розташованою в с. Ставчинці Хмельницької області (LAC: 20197, CID: 2571, 7571).

Таким чином, вказана сукупність доказів на думку сторони обвинувачення є достатніми, належними та допустимими для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки телефону 29 грудня 2020 року.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що дане кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України було зареєстроване лише 26 травня 2021 року на підставі заяви потерпілої, яка не виявила свій телефон, а подія за версією сторони обвинувачення сталася 29 грудня 2020 року о 22 годині. До цього дня, тобто протягом пів року питання з крадіжкою телефону не виникало.

Крім цього, факт користування телефоном ОСОБА_13 ОСОБА_8 не заперечує і в даному випадку таке відкрите користування телефоном особи, з якою ОСОБА_8 перебуває у фактичних шлюбних відносинах та проживає разом, не свідчить про наявність в його діях складу крадіжки.

При цьому, інкримінований ОСОБА_8 злочин датується саме 29 грудня 2020 року о 22 годині, натомість надані докази - відомості, які отримані в ході тимчасового доступу і містяться в протоколі огляду від 12 травня 2021 року про місцезнаходження телефону потерпілої, а також дзвінки з її телефону, свідчать лише про обставини до 28 грудня 2020 року. Зокрема слідчий, звернувшись до слідчого судді із клопотанням та отримавши тимчасовий доступ до інформації по вказаному телефону, отримав її лише по 28 грудня 2020 року включно. Сторона обвинувачення зазначає, що злочин ОСОБА_8 вчинив 29 грудня 2020 року, однак доказів того, що з 22 години 29 грудня 2020 року по день повідомлення потерпілою про крадіжку телефону, ОСОБА_8 протиправно ним заволодів і телефон перебував у володінні ОСОБА_8 , або інформацію того, де ж був той телефон з 29 грудня 2020 року, чи використовувався він, його місцезнаходження взагалі, стороною обвинувачення не надано.

Таким чином, лише тільки заяви потерпілої через пів року після інкримінованої дати вчинення злочину, показань свідків про те, що ОСОБА_8 ним користувався, за відсутності заперечень з його сторони, відкритості такого користування та наявності відносин сімейного характеру між обвинуваченим та потерпілою, відсутністю будь-якої технічної інформації про місцезнаходження телефону 29 грудня 2020 року та надалі, суд вважає недостатніми для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_8 у вчиненні саме крадіжки 29 грудня 2020 року о 22 годині, а тому в даному випадку ОСОБА_8 підлягає виправданню за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведенням вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Також суд звертає увагу на те, що штраф, призначений вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2020 року в розмірі 850 грн. сплачений 18 листопада 2020 року, а тому підстав для кваліфікації на стадії досудового розслідування дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою повторності не було.

При призначенні покарання за ч. 1 ст. 121 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України тяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа ОСОБА_8 в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку в лікаря - психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку в лікаря - нарколога з діагнозом алкоголізм.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо жінки, яка завідомо для винного перебуває в стані вагітності (усвідомлення такого стану ОСОБА_8 стороною захисту не оспорювалось), а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані ( в даному випадку специфічний фізичний стан потерпілої ОСОБА_10 , яка втратила свідомість після першого удару, тобто втратила можливість чинити опір фізичному насильству, яке було продовжено ОСОБА_8 )

Згідно з досудовою доповіддю Хмельницького районного сектору № 5 філії ДУ «Центр пробації» від 09 грудня 2021 року ОСОБА_8 протягом 2020 -2021 років вісім разів притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за ст. 178, 183,184 КУпАП, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, в зв`язку з чим в родині неодноразово відбувались сварки. На думку органу пробації ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 повторно висока, а тому виправлення його без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства, а також окремих осіб.

Таким чином, приймаючи до уваги характер та обставини вчиненого діяння, зокрема тяжкість тілесних ушкоджень, нанесених потерпілій, а саме жорстокість, яка полягала в заподіяння тяжких ударів в голову, їх наслідки у вигляді важкої черепно-мозкової травми та подальшого проведення двох оперативних втручань, відсутність об`єктивних причини для такої жорстокості, що підкреслює цинічність дій обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчиненого злочину, зокрема неповідомлення родичів потерпілої про її важкий стан, ненадання належної медичної допомоги, що могло призвести до більш трагічних наслідків, відношення обвинуваченого до заподіяння ним тілесних ушкоджень, зокрема відсутність будь-якого розкаяння у вчиненому чи жалю по відношенню до потерпілої, натомість оговор іншої особи у такому, висновок органу пробації, наявність обставин, які обтяжують покарання, а також інші в сукупності обставини та їх поєднання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, суд з урахуванням того, обвинувачений, вчинив тяжкий насильницький злочин, за відсутності пом`якшуючих покарання обставин, натомість наявність обставини,що обтяжує покарання, не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

Таким чином, на переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Прокурором було пред`явлено в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради до ОСОБА_8 цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, в якому прокурор просив стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі Хмельницької обласної ради 40183,29 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 заперечив проти позову з підстав своєї невинуватості.

Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_10 , у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, перебувала на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні Хмельницької обласної лікарні 23 ліжко-днів, а саме, з 30 грудня 2020 року по 22 січня 2021 року та згідно довідки № 1289 від 21 травня 2021 року витрати лікарні на лікування потерпілої в загальному склали 34719,58 грн., в тому числі вартість медикаментів за рахунок лікарні - 5463,71 грн.

Вартість ліжко-дня включає затрати на заробітну плату медичного персоналу, харчування, комунальні послуги, інші затрати лікарні (прання білизни, бензин, послуги зв`язку, придбання мед. бланків, вивіз сміття, ліфти).

Таким чином, затрати Хмельницької обласної лікарні склали 34719,58 грн., крім того, вартість медикаментів за рахунок лікарні склали 5463,71 грн., а всього затрати обласної лікарні склали 40183,29 грн., що підтверджується довідкою № 33 від 20 травня 2021 року виданою КНП «ХОЛ» Хмельницької обласної ради.

Вказаний розрахунок проведено у відповідності до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, суд приймає його до уваги.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, то, відповідно, існує причинний зв`язок між його злочинними діями та перебування ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку).

Згідно ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава має право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України вказаної норми, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, а також ті обставини, що внаслідок вчинення відповідачем злочину, закладом охорони здоров`я понесені витрати на лікування потерпілої від злочину за рахунок бюджетних коштів, вимоги позивача про стягнення коштів є обґрунтованими відповідно до чинного законодавства та доведеними доказами в справі, таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов прокурора підлягає задоволенню, а тому з ОСОБА_8 на користь Хмельницької обласної ради слід стягнути витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 40 183 ( сорок тисяч сто вісімдесят три) грн. 29 коп.

Потерпіла ОСОБА_10 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги потерпіла обґрунтовувала тим, що злочинними діями ОСОБА_8 їй була завдана матеріальна та моральна шкода, яка полягає самому факті умисного спричинення тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона перенесла сильний біль, у неї погіршився загальний стан здоров`я, що викликало низку негативних явищ у її повсякденному житті, внаслідок душевних та психічних страждань потерпіла мало спить, постійно знаходиться в пригніченому стані, змушена була пройти дві операції, на які витрачалось багато коштів, а також вона продовжує лікування, в 19 років стала інвалідом ІІ групи, сама виховує доньку. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, які полягають у витратах на лікування, вона оцінює в розмірі 46 888 грн. 29 коп., розмір моральної шкоди потерпілою оцінено в сумі 150 000 гривень.

Заслухавши потерпілу - цивільного позивача, заперечення обвинуваченого - цивільного відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди (витрат на придбання ліків), а також відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на законі, підтверджується матеріалами справи, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно з ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як вбачається з долучених до позовної заяви фіскальних чеків (а.м.к.п.53-73) підтверджено ту обставину, що ОСОБА_10 придбала ліків на суму 46 888 грн. 29 коп., а тому зазначені витрати у відповідності до вимог ч.1 ст.1195 ЦК України необхідно стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 , задовольнивши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, то вони також підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування моральної шкоди. За змістом ст. 23 цього ж Кодексу особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статей 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнанні найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 зі змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, фізичних, психологічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п.9 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено судом обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні в момент заподіяння. При цьому характер тих наслідків, які отримала потерпіла, свідчить про те, що вона відчувала як під час заподіяння, так і після того, як прийшла в свідомість, важкі фізичні страждання та біль, їй було проведено два оперативні втручання, вона тривалий час перебувала в стані седації (медикаментозній комі), при цьому під час всіх оперативних втручань та подальшої реабілітації перебувала в стані вагітності, що також негативно відобразилось на здоров`ї дитини. Вона змушена була перенести моральні страждання, пов`язані зі заподіянням їй тілесних ушкоджень, зокрема усвідомленням жорстокості, з якою вчинив по відношенню до неї ОСОБА_8 , та подальшою реабілітацією, ставши в 19 років інвалідом ІІ групи, тривалий час вона змушена докладати додаткових зусиль для відновлення свого нормального життя. Тому, розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру правопорушення, обставин, за яких ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження, та ступеня його вини, відсутності розкаяння, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, характеру заподіяних тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, який на даний час не відновлений і з наслідками чого ОСОБА_10 буде змушена боротись решту життя, оскільки має неврологічні хвороби, наявності у потерпілої малолітньої дитини, батьком якої фактично є ОСОБА_8 , матеріального становища обвинуваченого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду відвідає заявлена потерпілою сума в 150 000 грн., які і необхідно стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 на відшкодування завданої моральної шкоди.

Щодо питання запобіжного заходу, то судом встановлено, що відносно ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дія якого закінчилась 15 липня 2021 року , протягом розгляду справи в суді питання про обрання запобіжного заходу стороною обвинувачення не ставилось, при цьому ОСОБА_8 протягом усього періоду розгляду справи з червня 2021 року по даний час належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, на даний час разом з ним проживають та перебувають на його утриманні троє неповнолітніх дітей (питання щодо встановлення над ними опіки в зв`язку із призначенням реальної міри покарання у виді позбавлення волі порушено судом в окремій ухвалі), за відсутності клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, тому суд на момент винесення вироку не має підстав для застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Питання документів та речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.. 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Визнати ОСОБА_8 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведенням вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Цивільний позов прокурора Хмельницької окружної прокуратури в інтересах Хмельницької обласної ради до ОСОБА_8 , з участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Хмельницької обласної ради витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 40 183 ( сорок тисяч сто вісімдесят три) грн. 29 коп.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 46 888 (сорок шість тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 29 коп. та моральну шкоду в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн., а всього 196 888 ( сто дев`яносто шість тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 29 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження, щодо яких слід прийняти рішення, відсутні. Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази та документи : DVD диски (а.м.к.п. 174,212) зберігати в матеріалах справи протягом усього строку зберігання кримінального провадження, речові докази, які перебувають на зберіганні в камері схову речових доказів ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, а саме: кофту біло-зеленого кольору, куртку чорного кольору, кофту сірого кольору, джинси коробку від телефону «Meizu M 5 note» ІМЕІ: 1: НОМЕР_6 , та товарний чек - повернути потерпілій.

Вирок набирає законної сили через 30 днів після його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1