Справа №755/1046/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2686/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

6 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.03.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 24.09.2013 року умовно-достроково строком на 2 роки 6 місяців 2 дні,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального проступку за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , 23.11.2022 року, приблизно о 10 годині 45 хвилин, перебував поблизу будинку № 21-А по вул. П. Запорожця у м. Києві, де на землі знайшов згорток з фольги. Будучи особою, що вживає наркотичні засоби, ОСОБА_8 припустив, що знайшов чиюсь закладку наркотичного засобу - метадону, після чого, підняв із землі знайдений ним згорток з фольги та, відкривши його, впевнився, що дійсно, у даному згортку міститься кристалічна речовина, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, тим самим, вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону. У цей час, у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону. Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_8 помістив незаконно придбаний ним згорток з кристалічною речовиною, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, до правої кишені куртки, в яку був одягнений, та став незаконно зберігати його при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту. Після чого, ОСОБА_8 , зберігаючи при собі згорток з кристалічною речовиною, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, пішов за своїми особистими справами.

У цей же день, тобто 23.11.2022 року, приблизно об 11 годині 10 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, 3, працівниками Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, було зупинено ОСОБА_8 , який повідомив, що зберігає при собі згорток з кристалічною речовиною, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. У подальшому, 23.11.2022 року, у період часу з 12 години 11 хвилин до 12 години 17 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, 3, співробітниками поліції, у присутності двох понятих було проведено огляду місця події, в ході якого, ОСОБА_8 добровільно дістав з правої кишені куртки, в яку він був одягнений, та видав працівникам поліції згорток з кристалічною речовиною, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,250 г, який він незаконно придбав та зберігав, для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-22/52404-НЗПРАП від 06.01.2023 року: 3. Надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено. 4. Надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в наданій речовині становить 0,250 г.

Метадон (фенадон), згідно зі Списком № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в Таблиці II « Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме 0,02 грам.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, тобто, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального проступку і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на 1 рік. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, дійшов до помилкового висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, внаслідок чого, незаконно звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України. Вважає, що суд першої інстанції не в достатній мірі врахував підвищену суспільну небезпечність, як вчиненого діяння, так і особи обвинуваченого. Також, на думку прокурора, судом першої інстанції не надано належної оцінки факту неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого. Крім того, зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б підтверджували б наявність обставини, яка пом`якшує покарання, як щире каяття.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думки обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 визнав винним себе у вчиненні інкримінованого проступку, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційної скарги прокурора, виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального проступку за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги прокурора, в частині призначеного ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку, про можливість її виправлення без відбування покарання. Такий висновок суду повинен ґрунтуватися на відомостях про вчинене особою кримінальне правопорушення, її посткримінальну поведінку та характеристику, спосіб життя, соціальні зв`язки, наявність чи відсутність судимості тощо. Лише проаналізувавши в сукупності всі зазначені обставини у конкретному кримінальному провадженні, суд може дійти висновку про наявність підстав для звільнення особи від відбування покарання в умовах застосування ст. ст. 75, 76 КК України.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції на виконання наведених вимог закону, призначаючи ОСОБА_8 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Зваживши в сукупності вказані обставини, суд призначив ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, що прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим, з огляду на конкретні обставини вчиненого злочину, щире каяття обвинуваченого, те, що він правдиво розповів про обставини вчиненого злочину, активно сприяв розкриттю злочину, критично поставився до своїх дій, особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, суд дійшов висновку про те, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважав за можливе застосувати положення ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх достатньо мотивованими.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що, приймаючи рішення про застосування положень ст. 75 КК України, суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_8 вже раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є неспроможними враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку. Крім того, судом при призначенні покарання враховано обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, а саме рецидив злочинів.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність даних, які б підтверджували наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття.

Так, щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого кримінального правопорушення, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого і бажання виправити ситуацію, що склалася, поведінку особи після вчинення кримінального правопорушення.

З вироку суду вбачається, що ОСОБА_8 окрім визнання факту вчинення кримінального проступку, визнав свою провину у вчиненому беззаперечно та в повному обсязі, правдиво розповів про обставини вчиненого, висловив щирий жаль та осуд своєї поведінки, що беззаперечно свідчить про те, що обвинувачений щиро покаявся у вчиненому кримінальному проступку та підтверджує правильність визнання судом обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття.

Будь-яких інших доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного вироку чи не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли б свідчити про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_8 неможливе без реального відбування покарання прокурором не наведено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом першої інстанції вироку щодо ОСОБА_8 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції вимог ст.75 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора має бути залишена без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя