справа №176/755/22
провадження №1-і/176/3/23
УХВАЛА

22 червня 2023 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води, клопотання прокурора Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2021 року за №0000221,

з участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області знаходиться вище вказане кримінальне провадження.

До суду, 15.06.2023 року, надійшло клопотання прокурора Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Своє клопотання прокурор мотивує тим, що 30.03.2022 відносно ОСОБА_4 скеровано обвинувальний акт до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 307 КК України в рамках кримінального провадження №0000221 від. 04.08.2021.

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано обвинувачується:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, з середньо- спеціальною освітою, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні малолітніх дітей та осіб з обмеженими можливостями не має, раніше неодноразово судимий.

Наявність обгрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами.

Також, встановлено, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу наркотичної опійної залежності, на даний час перебуває під клінічним наглядом в умовах кабінету ЗПТ препаратом «метадон», групу інвалідності йому не встановлено, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх та малолітніх дітей не має, опікуном не призначений, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до вимог ст. 12 КК України належить до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

16.02.2022 ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, ОСОБА_4 вперше обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12 квітня 2022 року.

29.03.2022 ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області, ОСОБА_4 відмовлено у зміні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

12.04.2022 ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08 червня 2022 року, включно.

01.06.2022 ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 31 липня 2022 року, включно.

28.06.2022 ухвалою Дніпровського апеляційного суду, захисникам ОСОБА_4 , адвокатам ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишено без задоволення апеляційну скаргу на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.06.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4

28.07.2022 ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 вересня 2022 року, включно.

22.09.2022 ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 листопада 2022 року, включно.

29.09.2022 ухвалою Дніпровського апеляційного суду, захисникам ОСОБА_4 , адвокатам ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишено без задоволення апеляційну скаргу на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4

14.11.2022 ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11 січня 2023 року, включно.

11.01.2023 ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11 березня 2023 року, включно.

02.03.2023 ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 квітня 2023 року, включно.

26.04.2023 ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 червня 2023 року, включно.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють застосування запобіжного заходу, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років, у зв`язку з чим, під загрозою покарання, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, він зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Окрім того, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бєлозоров проти Росії та України», визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження».

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка, а саме: ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні, так як останній ще не був допитаний в судовому засіданні, що в подальшому може зашкодити проведенню повного, неупередженого та об`єктивного судового розгляду.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Даний ризик обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу для існування, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, судимість згідно вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.12.2008 за ч. 2 ст. 307, ч. і ст. 309 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 23.08.2011 на підставі ст. 81 КК України, відповідно до п. 8 ст. 89 та ч. 5 ст. 90 КК України є не погашена, так як ОСОБА_4 , вчиняв в подальшому нові кримінальні правопорушення, тому може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою збагачення.

Відповідно до ст. 178 КПК України в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

-зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину;

-тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого він обвинувачується, є достатньою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

-вік та стан обвинуваченого ОСОБА_4 дозволяє йому перебувати в установах виконання покарань під час судового розгляду, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

До обвинуваченого ОСОБА_4 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, так як інші запобіжні заходи неспроможні запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, та забезпечити належну поведінку обвинуваченого, а саме:

- застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки офіційно не працевлаштована, корисною працею не займається, за місцем проживання не зарекомендувала себе з позитивного боку, повагою серед мешканців міста не користується, в громаді міста відповідальне соціальне становище не займає.

- застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки неможливо, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням, до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру та клопочуть про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , саме такого запобіжного заходу як особиста порука;

- застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень (злочинів), оскільки у останнього відсутні постійні джерела доходу та у останнього відсутні засоби для існування у разі обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді гримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13 від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Стороною захисту, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_7 подано письмові заперечення на клопотання прокурора, в яких просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора, змінити запобіжний захід на будь-який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зокрема у запереченнях зазначає, що на переконання сторони захисту, докази кримінального провадження, які обвинувачують ОСОБА_4 у вчиненні злочину, не є об`єктивними, не допустимими та недостатніми для обґрунтування обвинувачення. Щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, то зазначає наступне. В обґрунтування ризику переховування від суду, орган досудового слідства посилається те, що ОСОБА_4 не має соціальних зав`язків, не працює, буде намагатися переховуватися від органів досудового розслідування або суду, також суд убачає, що може продовжити вчиняти інші злочини, оскільки в судовому засіданні встановлено та доведено, що останній неодноразово судимим за аналогічні злочини пов`язані з незаконним зберіганням та збутом наркотичних засобів, судимості на даний час є погашені. ОСОБА_4 зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 тривалий час, в даному житловому приміщенні мешкає разом з батьком ОСОБА_9 . А отже посилання прокурора на постійну зміну місця проживання та відсутність міцних соціальних зв`язків спростовуються доданими до даних заперечень письмовими доказами.

По-друге, думка прокурора лише про суворість покарання за інкримінований ОСОБА_4 злочин прямо суперечить принципам презумпції невинуватості, передбаченого ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Запобіжний захід не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі (рішення у справі «Летельє проти Франції»; також див. справи «Панченко проти Росії», «Гораль проти Польщі», «Ілійков проти Болгарії»), Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Згідно ст. 62 Конституції України «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою (ст. 5 Конвенції та рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України»),

Рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі «Мамедова проти Росії», визначено, що хоча суворість покарання є визначальним

елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

ОСОБА_4 жодного разу не перебував у розшуку, тобто посилання на даний ризик є примарним.

Незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 , що ще не допитаний Судом. Місцезнаходження даного свідка невідоме, навіть, працівникам правоохоронних органів та прокурору, яким чином, у разі зміни запобіжного заходу, буде його розшукувати ОСОБА_4 - не зрозуміло, а тому, даний ризик не є доведеним. Допитати свідків до яких застосовані заходи безпеки у кримінальному провадженні, дані яких, взагалі,нікому невідомі. Протягом 8 місяців сторона обвинувачення не може забезпечити явку свідків, а запобіжний захід ОСОБА_4 продовжується автоматично, що є недопустимим.

Вчинити інше кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , з урахуванням попередніх судимостей останнього, посилання на які є недопустимими, оскільки не стосуються розгляду даного кримінального правопорушення.

Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально. Будь-яких доказів прокурором не надано.

Знову ж таки прокурор вказує на «можливість» вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення. Посилання на існування цього ризику носять не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту існування такого ризику на теперішній час слідчому судді не надано. З цих підстав, цей ризик не може враховуватися слідчим суддею при вирішенні питання про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Аналізуючи вказані у клопотанні ризики окремо та в сукупності, вбачається, що всі вони носять виключно абстрактний характер, не доведені нічим окрім гіпотетичної можливості в розуміння прокурора та не виправдовують необхідності застосування запобіжного заходу.

Позиція сторони захисту повністю узгоджується з практикою ЄСПЛ з цих підстав та національним законодавством.

На противагу зазначеним прокурором ризикам, в матеріалах справи наявні документи, які характеризують ОСОБА_4 , вказують на його позитивні якості, наявність міцних соціальних зв`язків, можливість офіційного працевлаштування. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 страждає на ряд хвороб, в тому числі на хронічний гепатит С. лікування даної тяжкої хвороби в умовах ДУ КУВП N° 3 - неможливо.

Наявність міцних соціальних зв`язків. Так, ОСОБА_4 має батька-інваліда, якому допомагає фінансово та є опорою сім`ї, є єдиним неофіційно працюючим в родині та має можливість офіційно працевлаштуватись, застосування запобіжного заходу виключить отримання родиною засобів для існування, що прямо порушує норми Конституції України.

Позитивно характеризується за місцем проживання. Характеризується як спокійна, врівноважена та уважна, добросовісна людина. Скарг за місцем проживання також не надходило, працьовитий та уважний, наявність гарантійного листа про працевлаштування.

Сторона захисту ставить питання про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт, з обов`язком не покидати місце реєстрації з 20.00 год. до 06.00 год. ранку, з урахуванням встановленого комендантського часу. Просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання за обставин, викладених в ньому.

Захисник та обвинувачений, кожний окремо, в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, захисники, кожний окремо, обвинуваченого вказували на необґрунтованість висунутого обвинувачення ОСОБА_4 , недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Навпаки, обвинувачений має постійне місце проживання на території міста Жовті Води, мешкає разом з батьком, людиною похилого віку, цивільною дружиною та її малолітньою дитиною. Докази сторони обвинувачення є неналежними доказами. Просили змінити запобіжний захід ОСОБА_4 на будь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Cуд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора, а також матеріали подані до клопотання, приходить до наступних висновків.

Метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні, як встановила ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які визначені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується прокурором у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті. Санкція вказаної статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджуються під час судового розгляду. Суд звертає увагу, що оцінку кожному доказу з точки зору їх належності та допустимості суд дає під час судового розгляду кримінального провадження за результатами його розгляду. На даному етапі суд не вправі надавати будь-яку оцінку доказам кримінального провадження та невстановлює винуватість чи невинуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопрушення.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який згодом під час судового розгляду судом, в провадженні якого перебуває кримінальна справа, неодноразово продовжено. Останній раз, ухвалою суду продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 23 червня 2023 року включно.

Загальний строк тримання ОСОБА_4 під вартою у даному кримінальному провадженні складає 1 рік 4 місяці 5 днів.

Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які він посилається у клопотанні.

На день розгляду судом клопотання, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, не перестали існувати та не зменшилися.

Зокрема, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років, у зв`язку з чим, під загрозою покарання, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, він зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

- наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка, а саме: ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні, так як останній ще не був допитаний в судовому засіданні, що в подальшому може зашкодити проведенню повного, неупередженого та об`єктивного судового розгляду.

- наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих, умисних кримінальних правопорушень.

Однак, прокурором в судовому засіданні не доведено необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Судом встановлено, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 перебуває на розгляді суду з березня 2022 року, більше року.

Судом розпочато судовий розгляд кримінального провадження, дослідженні письмові докази сторони обвинувачення, сторона захисту підтвердила в судовому засіданні зазначені обставини, допитано деяких свідків сторони обвинувачення, в тому числі слідчого ОСОБА_10 . Залишилися не допитаними свідки сторони обвинувачення ОСОБА_8 та свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відносно яких застосовано заходи безпеки.

Як судом встановлено, прокурор не може забезпечити участь свідків для їх допиту в судовому засіданні у кримінальному провадженні. Неодноразово оголошувалась перерва в судових засіданнях у кримінальному провадженні саме через неявку свідків сторони обвинувачення. В цей час, обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою, неодноразово судом продовжено строк тримання під вартою останньому.

Судом здійснено відтворення технічного запису судового засіданні від 30.05.2023 року під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 . Під час судового засідання 30.05.2023 року, в яке не прибули свідки, в тому числі в режимі відеоконференції «залегендовані особи», прокурором зазначено, що досудове розслідування не може встановити місце знаходження свідка ОСОБА_8 , участь інших свідків не забезпечена з приміщення Дніпровського апеляційного суду через те, що зал судового засідання чи кімната, де відбувається таке засідання, не працює.

Суд наголошує, що сторона обвинувачення не може перекладати тягар тривалого розгляду кримінального провадження на обвинуваченого, утримуючи останнього під вартою.

Таким чином, обвинувачений перебуває під вартою лише через те, що сторона обвинувачення не може забезпечити явку свідків для допиту.

Доводи сторони захисту щодо обгрунтованості обвинувачення зводяться до оцінки доказів кримінального провадження щодо невинуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину.

Проте, як судом зазначалося вище, оцінку доказам суд надає під час розгляду кримінального провадження по суті. На думку суду, на даний час є обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Питання щодо належності та допустимості доказів, їх взаємозв`язку вирішує той суд, який розглядає кримінальне провадження по суті.

Є неприпустимим тривале тримання під вартою обвинуваченого, та автоматичного продовження такого строку.

Тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , не може слугувати підставою для продовження йому найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, на думку суду, наявність лише обвинувачення у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, та ступінь ризиків, зазначених прокурором, не виправдовують та не можуть бути підставою для подальшого перебування ОСОБА_4 під вартою.

Суд не погоджується з доводами прокурора в частині неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений має постійне місце проживання на території міста Жовті Води, проживає з батьком, та дружиною і донькою дружини.

На переконанням суду, такий запобіжний захід як домашній арешт цілодобово здатний забезпечити виконання своїх процесуальних обов`язків обвинуваченим.

За таких обставин, клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194, 195, 196, 331, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю, строком на два місяці, з 22 червня 2023 року по 22 серпня 2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області для участі в судовому засіданні у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у супроводі працівника поліції;

- цілодобово не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду;

- носити електронний засіб контролю;

- утримуватись від спілкування із свідком ОСОБА_8 у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 обов`язок працівників поліції відвідувати його за місцем проживання та перевіряти виконання покладених на нього судом обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.6 ст. 195 КПК України відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Звільнити ОСОБА_4 з - під варти в залі суду.

Зобов`язати Відділення поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області:

- застосувати до ОСОБА_4 електронні засоби контролю;

- доставляти ОСОБА_4 в приміщення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, для участі в якості обвинуваченого в судовому засіданні в дні і час, які будуть визначені судом, та доставляти його назад за місцем запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Органу Національної поліції - Відділення поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_4 .

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження до відома, направити до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)», Відділення поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області для належного виконання.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 23.06.2023 року о 10-00 год.

Суддя