30.05.2023 Єдиний унікальний номер 205/5182/23
1-кп/205/757/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000299 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, маючої середньо - технічну освіту, неодруженої, офіційно непрацевлаштованої, маючої трьох дітей, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 раніше неодноразово засудженої:

-23.01.2018 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за. ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-21.06.2018 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати 1 місяць від покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2018, до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

-21.10.2019 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення полі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене покарання поглинути покаранням за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2018. До відбування покарання 2 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнилася 31.07.2020;

-03.08.2022 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

3 серпня 2022 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. Даний вирок після набрання законної сили 15 лютого 2023 року скеровано для виконання до Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, тобто за місцем проживання ОСОБА_3 .

13 квітня 2023 року ОСОБА_3 ознайомлена працівниками Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. При цьому ОСОБА_3 при ознайомленні з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт письмово попереджалася про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Того ж дня працівниками Новокодацького РФ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 вручене направлення на відбування громадських робіт до Комунального підприємства «Молодіжне творче об`єднання» ДМР, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 53. Згідно направлення ОСОБА_3 мала приступити до роботи на визначеному об`єкті з 14 квітня 2023 року. В цей час у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел на ухилення від відбування призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт, а саме неявки на визначений у направленні об`єкт.

Реалізуючи вищевказаний умисел 21 квітня 2023 року, 24 квітня 2023 року, 26 квітня 2023 року та 28 квітня 2023 року у КП «МТО» ДМР ОСОБА_3 не з`явилась. У зв`язку з цим 05 травня 2023 відносно ОСОБА_3 застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України за фактом порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт.

В подальшому, 11 травня 2023 року ОСОБА_3 прибула до КП «МТО» ДМР, де було складено графік її виходу на роботу на травень 2023 року, проте ОСОБА_3 не приступила до відбуття покарання у вигляді громадських робіт згідно з цим графіком, тим самим не вийшла на громадські роботи 15 травня 2023 року, 16 травня 2023 року та 17 травня 2023 року.

17 травня 2023 року співробітниками пробації було здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_3 , де остання надала письмові пояснення, згідно яких документів на підтвердження поважності причин неявки вона не має.

Таким чином, не маючи поважних причин для неявки ОСОБА_3 умисно допустила більше двох невиходів протягом квітня місяця, а саме чотири неявки: 21 квітня 2023 року, 24 квітня 2023 року, 26 квітня 2023 року та 28 квітня 2023 року. Також вона допустила протягом травня місяця більше двох невиходів, а саме три неявки: 15 травня 2023 року, 16 травня 2023 року та 17 травня 2023 року. Після чого, 17 травня 2023 року Новокодацьким РВ ФДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області направлено до ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ухилення від відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_3 , які виразилися в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

До обвинувального акту, який містить клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані: письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , складена в присутності її захисника адвоката ОСОБА_7 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Дослідивши зміст відповідних заяв та матеріалів дізнання, суд приходить до висновку що вказані заяви обвинуваченої є усвідомленими, відповідають її внутрішній волі, а її процесуальна позиція сформована без будь-якого стороннього неправомірного впливу на неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд, з огляду на відповідність цих обставин матеріалам кримінального провадженні, а також з урахуванням відсутності підстав для сумніву в їх об`єктивності та доведеності, визнає їх доведеними.

Таким чином, суд приходить до висновку про достатність підстав для прийняття рішення про визнання обвинуваченої ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд визнає її щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом визнається рецидив кримінального правопорушення.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею діяння, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченої, яка раніше була неодноразово засуджена, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, офіційно непрацевлаштована, неодружена, має трьох неповнолітніх дітей, в тому числі й одну дитину віком до чотирнадцяти років.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також для попередження нових кримінальних правопорушень, ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді арешту на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 389 КК України.

При цьому, з урахуванням наявності у ОСОБА_3 дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій на день ухвалення вироку не виповнилося чотирнадцяти років, зважаючи на законодавче обмеження, передбачене ч. 3 ст. 61 КК України, суд вважає неможливим призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі. Також суд не вбачає можливим застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України та призначення їй іншого більш м`якого покарання ніж арешт, з огляду на відсутність кількох обставин, що помішують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

Витрат на залучення експерта у кримінальному провадженні не здійснювалося, цивільного позову не заявлялося, заходів забезпечення кримінального провадження не застосовувалося.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити їй покарання за цим законом у виді арешту строком на шість місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Початок строку виконання покарання ОСОБА_3 рахувати з дня її фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження

Суддя: ОСОБА_1