УХВАЛА

Іменем України

28.08.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового провадження ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі подання начальника ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» про визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. м. Житомира, громадянина України, -

ВСТАНОВИВ:

В поданні ставиться питання про визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 .

Представник ДУ ««Житомирська установа виконання покарань (№8)» подання підтримав.

Прокурор у задоволенні подання просив відмовити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду подання повідомлений належним чином. Відповідно ст. 539 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає подання у його відсутність.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий:

1)Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 10.07.2020 за ст.ст. 190 ч. 2, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі позбавлення волі з випробовуванням, встновививши іспитовий строк на 2 роки.

2)Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 04.11.2022 за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.10.2022 по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день. Вирок набрав законної сили 06.12.2022. Початок строку покарання 24.10.2022.

3)Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 01.03.2022 за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень визначено остаточне покарання шляхом часткового зарахування покарання відбутого за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 04.11.2022 та визначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 19.06.2023 звільнення від у виді двох років позбавлення волі з випробовуванням строком на два роки за вироком Богунського районного суд м. Житомира від 10.07.2020 за ч. 2 ст. 190 КК України відносно засудженого ОСОБА_3 скасовано. Направлений до місць відбування покарання строком на два роки. Ухвала набрала законної сили 27.06.2023.

Суд, враховуючи думку учасників, проаналізувавши матеріали подання, дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до п.11 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Як вбачається із матеріалів справи, вищезазначені вироки стосовно ОСОБА_3 набрали законної сили та усі направлені на виконання.

Згідно роз`яснень, котрі містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі та, як встановлено у судовому засіданні, навіть до вчинення злочину, за який вона була засуджена першим вироком, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вироків Богунського районного суду м. Житомира від 10.07.2020 та від 01.03.2023 стосовно засудженого ОСОБА_3 , оскільки злочин ним вчинено до постановлення попереднього вироку, а не під час іспитового строку.

Суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного подання порушує суть вироків, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» про визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 відмовити.

Вироки відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалені Богунським районним судом м. Житомира від 10.07.2020 та від 01.03.2023 - виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя