Справа № 341/285/23
Провадження № 11-кп/4808/300/23
Категорія ч.3 ст. 358 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано - Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2023 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, громадянина України, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Галицького районного суду від 04 квітня 2023 року, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27 частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки;

На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом повного складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 18.07.2022, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень, призначено йому остаточне покарання у виді обмеження волі строком 2 роки та сплатою штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі строком 2 роки зі сплатою штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень.

На підставі ч. 4 ст.71 КК України повністю приєднано до покарання за даним вироком покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 18.07.2022, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України з призначенням покарання у виді штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень та призначено йому остаточне покарання у виді обмеження волі строком 2 роки та сплатою штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього ж Кодексу.

На підставі ч.4 статті 70 КК України зараховано ОСОБА_8 у покарання повністю відбуте покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 18.07.2022 у виді штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень 36 копійок.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 21.03.2019 року ОСОБА_8 у встановленому законом порядку отримав посвідчення водія серія НОМЕР_1 у сервісному центрі МВС України у м. Івано-Франківськ, терміном дії до 21.03.2021.

У відповідності до вимог п. 25-1 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (надалі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 511 від 20.05.2009, обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складення іспитів за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та невчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України. Крім того, відповідно до ст. 28 Положення, обмін посвідчення водія, у тому числі виданого вперше, проводиться без складення іспитів, крім випадків, передбачених пунктом 25-1 цього Положення. Під час обміну посвідчення водія працівник територіального сервісного центру МВС перевіряє відомості про особу, яка подає документи, за Єдиним державним реєстром МВС, Єдиним державним демографічним реєстром, відповідними базами даних та державними реєстрами щодо осіб, які перебувають в розшуку, а також осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами або тимчасово обмежених у цьому праві.

Згідно до ст. 23 Положення посвідчення водія, виготовлене на бланку, отримується особисто під підпис після пред`явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання (зокрема е-посвідки на постійне проживання або е-посвідки на тимчасове проживання), посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, та оригіналу медичної довідки встановленого зразка, дійсної на дату подання заяви про обмін посвідчення водія або отримання його після втрати чи викрадення.

Однак ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що для обміну посвідчення водія необхідно звернутися до сервісного центру МВС України та пред`явити оригінал медичної довідки встановленого зразка, дійсної на дату подання заяви про обмін посвідчення водія та подати відповідну заяву, ОСОБА_9 , діючи всупереч установленому порядку, вирішив придбати підроблене посвідчення водія з метою подальшого його використання.

Для приведення злочинного наміру до виконання у січні 2022 року, ОСОБА_8 , маючи посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії, діючи всупереч встановленому порядку, знайшов на одному із невстановлених досудовим розслідування сайтів мережі Інтернет оголошення про продаж посвідчень водія. Після цього повторно, вчиняючи кримінальне правопорушення, використовуючи свій власний мобільний телефон, діючи умисно, шляхом спілкування з невстановленою слідством особою, яка повідомила що за грошову винагороду у сумі 5000,0 гривень зможе виготовити йому посвідчення водія, вступив з даною особою у злочинну змову та домовився про виготовлення посвідчення водія на право керування транспортними засобами на його ім`я категорії «В».

Після цього невстановлена слідством особа повідомила ОСОБА_9 про необхідність надання свого посвідчення виданого особі вперше, передачі їй фотокартки з метою розміщення останньої на посвідченні на право керування транспортними засобами та його особистого підпису.

При цьому ОСОБА_8 , виступивши пособником злочинних дій невстановленої слідством особи, достовірно знаючи, що його дані із посвідчення виданого особі вперше та фотокартка будуть використані для виготовлення підробленого офіційного документа - посвідчення на право керування транспортними засобами, перебуваючи за місцем свого проживання в с. Дорогів Івано-Франківської області, надав невстановленій слідством особі свої дані та за допомогою мобільного телефону переслав їй свою фотокартку, посвідчення виданого особі вперше, де зазначено всі дані особи та підпис, тобто надав засоби та сприяв підробленню офіційного документа.

Надалі невстановлена слідством особа виготовила ОСОБА_8 посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 12.01.2022 категорії «В» та через відділення «Нової пошти» у м. Галич передала йому для подальшого використання підроблений документ, за який ОСОБА_8 перерахував невстановленій слідством особі грошові кошти в сумі 5000,0 гривень.

Після отримання підробленого посвідчення водія ОСОБА_8 у період з січня 2022 року до 20 грудня 2022 року, умисно використовував указане посвідчення водія у власних потребах, зокрема для керування транспортним засобом.

20.12.2022 року о 17-30 годин інспекторами СРПП відділення поліції № 3 (м. Галич) по вул. Зелена, у с. Колодіїв, зупинено транспортний засіб марки «Джіллі МР», н. з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 .

Під час перевірки документів, ОСОБА_8 достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, пред`явив працівниками СРПП відділення поліції № 3 (м. Галич) завідомо підроблене посвідчення водія НОМЕР_2 від 12.01.2022 категорії «В», видане на його ім`я, і тим самим використав підроблений документ, який за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає посвідченням водія, які знаходяться в офіційному обігу, оскільки всі зображення, у наданому на дослідження посвідченні водія виконані термосублімаційним способом друку за допомогою засобів оперативної поліграфії.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок Галицького районного суду від 04.04.2023 року щодо ОСОБА_8 таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає, що Галицький районний суд призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 70 КК України, призначив покарання за ч.4 ст. 358 КК України. Після цього, замість того, щоб призначити покарання на підставі ст. 71 КК України, застосував за ст. 70 КК України , а вже потім зіслався на положення 71 КК України.

У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується призначення покарання за сукупності вироків. У цьому разі суд відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи є закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

У постанові від 26.05.2020 року за результатами розгляду справи №243/2528/19 Верховний суд окреслив порядок призначення особам покарання у разі несплати штрафу за попереднім вироком та вчинення нового кримінального правопорушення. Таким чином, суд першої інстанції застосував ст. 75 КК України всупереч чинному законодавству.

Вказує, що обвинувачений будучи засудженим вироком Яворівського районного суду Львівської області від 18.07.2022 року за ч.ч.1,4 ст. 358 КК України на шлях виправлення не став та вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

Також наведені у вироку дані про особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують йому покарання, не давали підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Просить вирок Галицького районного суду від 04.04.2023 року з цих підстав скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки;

На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом повного складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 18.07.2022 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень, призначити йому остаточне покарання у виді обмеження волі строком 2 роки та сплатою штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_8 у покарання повністю відбуте покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 18.07.2022 року у виді штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст. 71 КК України повністю приєднати до покарання за даним вироком невідбуте покарання, призначене на підставі ч.4 ст. 70 КК України, та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі строком 2 роки та сплатою штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, просив вирок суду скасувати та постановити новий вирок;

- обвинувачений ОСОБА_8 , заперечив проти поданої апеляційної скарги прокурора, просив залишити її без задоволення а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій сторонами кримінального провадження не оскаржені, а тому апеляційний суд перевіряє законність вироку лише в частині призначеного покарання.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони ґрунтуються на матеріалах провадження, тому заслуговують на увагу.

Статтею 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Зокрема, ч.4 ст. 70 КК України передбачено, що якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Відповідно до положень ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Зі змісту положень статей 70, 71 КК вбачається, що коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, деякі з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70 КК, так і ст.71 КК: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після чого - за правилами ч.4 ст.70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Отже, у такому випадку процес призначення покарання проходить наступні стадії:

1) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо;

2) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст.70 КК);

3) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених новим та попереднім вироками, і зарахування у строк покарання повністю або частково відбутого покарання за попереднім вироком (ч.4 ст.70, ст.72 КК);

4) призначення покарання за злочин, вчинений після постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо;

5) визначення та призначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК);

6) призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (ч.1 ст.71 КК).

Вказаних вимог Закону суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не дотримався.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше судимий вироком Яворівського районного суду Львівської області від 18.07.2022 року за ч.1 та ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень, який згідно листа органу пробації на даний час сплачений (а.с.40).

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Не зважаючи на викладене, Галицький районний суд, призначивши покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України, призначив покарання за ч.4 ст. 358 КК України. Після того, замість того, щоб призначити покарання на підставі ст. 71 КК України, застосував ч.1 ст. 70 КК України, а вже потім зіслався на положення ст. 71 КК України

З урахуванням наведених обставин, доводи прокурора з приводу неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність є слушними.

Крім цього, Постановою від 26.05.2020 року за результатами розгляду справи №243/2528/19 Верховний Суд окреслив порядок призначення особам покарання у разі несплати штрафу за попереднім вироком та вчинення нового кримінального правопорушення.

Так, за рішенням суду, якщо за один із злочинів засудженому призначено основне покарання у виді штрафу, яке згідно з ч.3 ст. 72 КК України не підлягає складанню з іншими видами покарань та виконується самостійно, то звільнення від відбування іншого покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, яке входить у сукупність вироків зі штрафом, є неприпустимим і розцінюється як неправильне застосуванняі закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, застосування судом першої інстанції положення ст. 75 КК України при призначенні покарання щодо ОСОБА_8 суперечить чинному законодавству.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, зокрема що обвинувачений вчинив кримінальний проступок та нетяжкий злочин; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; офіційно не працевлаштований, але має стабільні заробітки; позитивно характеризується за місцем проживання, вину визнав у повному обсязі, щиросердно розкаявся, що визнається як обставина, що пом`якшує покарання, а також інформацію органу пробації.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_8 покарання, судом не встановлено.

На думку колегії суддів таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

Таким чином, оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та ухваленню судом апеляційної інстанції в цій частині нового вироку.

В решті оскаржуваний вирок підлягає залишенню без змін.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420, 615 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого за ч.5 ст.27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок в цій частині.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27 частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки;

На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом повного складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 18.07.2022 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень, призначити йому остаточне покарання у виді обмеження волі строком 2 роки та сплатою штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_8 у покарання повністю відбуте покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 18.07.2022 року у виді штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст. 71 КК України повністю приєднати до покарання за даним вироком невідбуте покарання, призначене на підставі ч.4 ст. 70 КК України, та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі строком 2 роки та сплатою штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5