Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4036/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 01 травня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 ,

встановила:

Слідчим управління ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000129 від 18.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

28.04.2023 року ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

01.05.2023 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Згідно оскаржуваної ухвали, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 194 КПК України на строк до 01.07.2023 року.

Слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, однак слідчим не доведено наявність ризиків та недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, підстави для задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, не обґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Вказує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох людей, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Вважає, що ОСОБА_6 усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, може вчиняти спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім того існують ризики впливу на потерпілих, свідків та експертів та перешкоджання кримінальному провадженню.

Вказує, що підозрюваний зареєстрований в м. Києві, що може створювати умови для неявки за викликами слідчого та суду.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора який підтримав апеляційну скаргу, заперечення захисника та підозрюваного на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 179 КПК особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя обираючи ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, врахував усі обставини на які посилається прокурор.

Колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки його доводи про ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого, переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином ґрунтуються виключно на припущеннях та тяжкості можливого покарання.

Крім того, ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання апеляційний суд враховує те, що на час розгляду апеляційної скарги прокурора, ОСОБА_6 умови запобіжного заходу не порушував, не перебував в розшуку та не ухилявся від слідства та суду, що додатково дає підстави для висновку, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання ОСОБА_6 умов особистого зобов`язання звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

На переконання колегії суддів, у клопотанні слідчого не зазначено та прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є обґрунтованим та законним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею були враховані усі обставини з якими закон пов`язує обрання запобіжного заходу, в тому числі і ті на які посилається сторона обвинувачення, а тому вважає, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

Вирішувати питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи лише з санкції статті за якою підозрюється ОСОБА_6 , місця проживання у м. Києві, є неправильним, оскільки ці обставини не підтверджують не можливість застосування до ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, доказів, що підозрюваний перешкоджає кримінальному провадженню, переховується від органу досудового розслідування та суду стороною обвинувачення не надано.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 01 травня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: