Справа №:1-757/2011
Провадження №: 1/755/12/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) колегіального судом у складі трьох осіб: ОСОБА_1 (головуючий суддя), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 та сторін провадження: прокурорі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , підсудної ОСОБА_8 , розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення підсудної від кримінальної відповідальностіу кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 364 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

СУТЬ ПИТАННЯ, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Захисник підсудної ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 , звернувся до суду, у порядку абз. 1 п. 5 ст. 7-1, п. 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, абз. 2 ст. 11-1 Кримінально-процесуального кодексу (далі КПК 1960 року) України, із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у рамках цієї кримінальної справи ОСОБА_8 , у зв`язку із закінченням строків давності її притягнення до кримінальної відповідальності, тобто дійсність обставин регламентованих ст. 12, 44, 49 КК у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Думка учасників судового розгляду

Підсудна ОСОБА_8 клопотання у відношенні себе підтримала та зазначила, що їй цілком і повністю зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, у порядку ст. 49 КК України та вона надає свою згоду на таке звільнення у цій кримінальній справі, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 364 КК України.

Від потерпілих заперечення щодо закриття кримінальної справи у відношенні підсудної не надійшли.

Висновок прокурора

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 заявлене клопотання підтримала, оскільки є дійсними обставини визначені ст. 49 КК у відношенні ОСОБА_8

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Згідно даних обвинувального висновку ОСОБА_8 з жовтня 1985 року по 01 вересня 2008 року, працювала в органах внутрішніх справ України, а саме: з 1985 року по 1995 рік в м. Кривий Ріг, а з 1995 року по 2008 рік в м. Києві; наказом №47 о/с від 05 квітня 2004 року - призначена на посаду викладача кафедри кримінального права Київського національного університету внутрішніх справ; 30 травня 2008 року наказом №35 о/с її призначена на посаду наукового співробітника другого науково-дослідного відділу Державного науково-дослідного інституту МВС України і звільнена з органів внутрішніх справ наказом № 58 о/с від 01 вересня 2008 року за порушення дисципліни. Під час перебування на зазначених посадах ОСОБА_8 мала спеціальне звання майора міліції.

Відповідно до ст. 1, 2, 3 та 5 Закону України «Про міліцію», міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Основними завданнями міліції є наступне: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів, запобігання правопорушенням та їх припинення. Діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням. Міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.

Таким чином, перелік службових обов`язків ОСОБА_8 свідчить про те, що остання є представником влади, тобто особою, яка наділена правом пред`являти вимоги, приймати рішення та застосовувати примусові заходи обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості.

ОСОБА_8 працюючи в Київському національному університеті внутрішніх справ на посаді викладача з 1998 року, надбала в системі правоохоронних органів України корумпованих зв`язків з представниками влади різного рівня, чим систематично користувалась для особистого незаконного збагачення, вчиняючи шахрайські дії. З цією метою, під виглядом безкоштовної юридичної консультації під назвою «Голуб Миру», яка не будучи зареєстрованою в жодному з державних органів, ОСОБА_8 орендувала кабінети №23 та № НОМЕР_1 в приміщенні ЖРЕО - 418 Дніпровського району м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Шумського, буд. 6-Б.

Проводячи прийом громадян ОСОБА_8 вводила їх в оману щодо займаних нею посад, зокрема представлялась членом Координаційної ради при Президентові України з питань соціально-правового захисту військовослужбовців, працівників міліції, митної служби, чим створювала уявлення про свою значимість і здатність вирішувати проблеми, особливо пов`язані з правоохоронними та судовими органами.

Так, у 2006 році у ОСОБА_9 виникли проблеми при реєстрації складів по АДРЕСА_1 у відповідних державних структурах. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12 травня 2006 року йому було надано право власності на вказані будівлі, однак дане рішення було скасовано постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17 червня 2006 року і Вищим господарським судом України 13 грудня 2006 року постанова суду апеляційної інстанції була залишена без змін.

Враховуючи такі протилежні рішення судів, ОСОБА_9 розпочав відшуковувати шляхи позитивного вирішення питання у Верховному Суді України. Знайомий ОСОБА_9 - ОСОБА_10 запропонував йому допомогу у вирішенні цього питання і в січні 2007 року познайомив ОСОБА_9 з ОСОБА_11 , який запропонував звернутися до ОСОБА_8 , оскільки вона нібито могла надати у цьому питанні допомогу. ОСОБА_11 через свого знайомого ОСОБА_12 домовився про зустріч з ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_9 з ОСОБА_11 виїхали до м. Києва, де в січні 2007 року зустрілись з ОСОБА_12 і разом прибули за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкала ОСОБА_8 .

В ході розмови ОСОБА_9 розповів про вищевказану ситуацію ОСОБА_8 , у якої в цей час виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошима ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання наданою їй владою та діючи всупереч ст. 1, 2, 3 та 5 Закону України «Про міліцію» та з корисливих мотивів, ОСОБА_8 з метою введення ОСОБА_9 в оману, повідомила йому, що працює викладачем Київського національного університету внутрішніх справ України, має звання майора міліції, являється кандидатом юридичних наук, членом Координаційної ради при Президентові України, а також має знайомства серед суддів Верховного Суду України і без проблем може вирішити питання про скасування рішень Одеського апеляційного та Вищого господарського судів України.

Умисно створивши у ОСОБА_9 невірне уявлення про свою значимість і здатність впливати на рішення Верховного Суду України, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, надала ОСОБА_9 завідомо неправдиву інформацію, проінформувавши, що вирішить вищевказані питання на користь ОСОБА_9 , після чого за свої послуги запропонувала останньому передати їй 25 000 доларів США. При цьому, ОСОБА_8 не мала наміру вживати будь-яких заходів щодо надання допомоги ОСОБА_9 , а прагнула шляхом зловживання наданою їй, як працівнику міліції, владою незаконно заволодіти його грошовими коштами, звернувши їх на свою користь і використати на особисті потреби.

ОСОБА_9 , будучи введеним ОСОБА_8 в оману і не усвідомлюючи злочинного умислу останньої, помилково вважаючи, що ОСОБА_8 діє в його інтересах, погодився на пропозицію останньої передати їй 25 000 доларів США.

З цією метою ОСОБА_9 в квітні 2007 року через ОСОБА_11 передав ОСОБА_8 10 000 доларів США, як аванс, а саме, у присутності ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 10 000 доларів США в м. Миколаєві.

Наступного дня ОСОБА_11 потягом доставив грошові кошти до м. Києва, де передав їх на Привокзальній площі ОСОБА_8 особисто в руки. Зі свого боку ОСОБА_8 підтвердила факт отримання грошових коштів, зателефонувавши ОСОБА_9 .

В травні 2007 року, ОСОБА_8 , повертаючись з Автономної Республіки Крим, де вона знаходилась на відпочинку, зустрілась з ОСОБА_9 в м. Миколаїв, і продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання наданою їй владою, в черговий раз повідомила йому завідомо неправдиві відомості про термінову необхідність передачі їй другої частини грошових коштів в сумі 15 000 доларів США. ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_8 , що вказаної суми у нього не має і йому потрібно звернутись до банку для отримання кредиту. ОСОБА_8 , знаючи про те, що у ОСОБА_9 відсутні зайві кошти і йому необхідно отримати кредит, не припинила реалізацію свого злочинного умислу і вказала йому, щоб 15 000 доларів США він привіз до м. Києва найближчим часом.

04 травня 2007 року ОСОБА_9 отримав кредит в банку та 05 травня 2007 року на власному автомобілі прибув до м. Києва.

Приблизно о 13 годині 00 хвилин, 05 травня 2007 року ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_8 біля станції метро «Лівобережна» в м. Києві, сів в автомобіль "Акура" державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_8 , та передав останній особисто в руки 14 000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США кожна. При цьому, він повідомив ОСОБА_8 , що решту, тобто 1 000 доларів США, він привезе потім. Отримавши грошові кошти, тобто довівши реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання наданою їй владою до кінця, ОСОБА_8 знову повідомила останньому неправдиву інформацію про те, що вона вирішує питання у Верховному Суді України.

В серпні 2007 року ОСОБА_9 отримав повідомлення з Верховного Суду України про те, що його касаційну скаргу не прийнято до провадження. Зателефонувавши ОСОБА_8 , не повідомляючи їй про те, що йому відомо про результат розгляду його справи Верховним Судом України ОСОБА_9 почав розпитувати про результати розгляду його справи. ОСОБА_8 , яка не вживала жодних заходів, спрямованих на надання допомоги ОСОБА_9 , повідомила йому неправдиву інформацію, що вже найближчим часом рішення по касаційній скарзі буде прийнято на його користь. Впевнившись, що ОСОБА_8 навіть не володіє інформацією по вказаній господарській справі, і ніяких дій щодо позитивного вирішення питання не прийняла, ОСОБА_9 запропонував їй повернути йому грошові кошти в сумі 24 000 доларів США, але остання категорично відмовилась це роботи, і усвідомлюючи, що викрита потерпілим ОСОБА_9 в своїх злочинних діях, припинила з ним будь-яке спілкування.

Крім того, 18 червня 2007 року Залізничним районним судом м. Сімферополя, ОСОБА_13 було засуджено до 4 років позбавлення волі. Мати ОСОБА_13 - ОСОБА_14 звернулась до своєї знайомої ОСОБА_15 за допомогою у складанні апеляційної скарги на вищевказане рішення суду. ОСОБА_15 в свою чергу порадила ОСОБА_14 звернутись до ОСОБА_8 .

В червні - липні 2007 року ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зустрілись з ОСОБА_8 в офісі «Голуб Миру», що розташований в АДРЕСА_3 , де ОСОБА_14 розповіла ОСОБА_8 про те, що її сина було засуджено до позбавлення волі та показала останній копії наявних у неї документів.

В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 шляхом обману та зловживання наданою їй владою. Діючи всупереч ст.1,2,3 та 5 Закону України «Про міліцію» та з корисливих мотивів, ОСОБА_8 з метою введення ОСОБА_14 в оману, повідомила їй, що працює викладачем Київського національного університету внутрішніх справ України, має звання майора міліції, являється кандидатом юридичних наук, членом Координаційної ради при Президентові України, а також має знайомства серед суддів і без проблем може вирішити питання про звільнення від відбування покарання ОСОБА_13 .

Умисно створивши у ОСОБА_14 невірне уявлення про свою значимість і здатність впливати на рішення судів, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повідомила ОСОБА_14 завідомо неправдиву інформацію, що вирішить вищевказане питання на користь ОСОБА_13 , та за свої послуги запропонувала ОСОБА_14 передати їй 8 000 доларів США. При цьому, ОСОБА_8 не мала наміру вживати будь-яких заходів щодо надання допомоги ОСОБА_13 , а прагнула шляхом зловживання наданої їй, як працівнику міліції владою незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_14 , обернути їх на свою користь і використати на особисті потреби.

ОСОБА_14 , будучи введеною ОСОБА_8 в оману і не усвідомлюючи злочинного умислу останньої, помилково вважаючи, що ОСОБА_8 діє в її та сина інтересах, погодилась на пропозицію останньої передати їй 8 000 доларів США.

Приблизно в липні 2007 року, перебуваючи в кв. АДРЕСА_4 , ОСОБА_14 в присутності ОСОБА_15 передала ОСОБА_8 8 000 доларів США.

31 липня 2007 року рішенням Апеляційного суду АР Крим вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя щодо ОСОБА_13 залишено без змін.

На початку жовтня 2007 року ОСОБА_14 та ОСОБА_8 знову зустрілись в м. Києві та ОСОБА_14 повідомила ОСОБА_8 , щоб вона повернула їй грошові кошти, оскільки не виконала взяті на себе зобов`язання, на що ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 шляхом обману та зловживання наданою їй владою повідомила останній, що вирішить питання про звільнення від відбування покарання ОСОБА_13 у Верховному Суді України, але за вказані послуги необхідно передати їй додатково 10 - 12 тисяч доларів США на що ОСОБА_14 повідомила, що таких грошових коштів у неї немає, але вимушено погодилась на передачу ОСОБА_8 додатково 5 000 доларів США.

Приблизно на початку лютого 2008 року, ОСОБА_14 в присутності ОСОБА_15 , перебуваючи в приміщенні офісу «Голуб Миру», що розташований, по вул. Шумського, буд. 6-Б, в м. Києві, передала ОСОБА_8 3 000 доларів США за вирішення питання про звільнення її сина ОСОБА_13 від відбування покарання.

25 березня 2008 року Ухвалою Верховного Суду України справу ОСОБА_13 було направлено до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим для перегляду в новому складі суду, а ОСОБА_13 залишено відбувати покарання. З того часу ОСОБА_8 повернути грошові кошти ОСОБА_14 в сумі 11 000 доларів США відмовилась та почала уникати зустрічей з останньою.

Також, в червні 2008 року провідний фахівець відділу забезпечення діяльності Департаменту кадрової політики загону забезпечення МНС України ОСОБА_16 дізнався про те, що відносно нього проводиться перевірка в рамках Закону України «Про боротьбу з корупцією» та вирішив звернутись до ОСОБА_8 за правовою допомогою.

Приїхавши в офіс «Голуб Миру», що розташований по вул. Шумського, буд. 6-Б в м. Києві, ОСОБА_16 виклав суть проблеми ОСОБА_8 , у якої в цей час виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_16 шляхом обману та зловживання наданою їй владою. Діючи всупереч ст. 1, 2, 3 та 5 Закону України «Про міліцію» та з корисливих мотивів, ОСОБА_8 з метою введення ОСОБА_16 в оману, повідомила йому, що працює викладачем Київського національного університету внутрішніх справ України, має звання майора міліції, являється кандидатом юридичних наук, членом Координаційної ради при Президентові України, а також має знайомства в правоохоронних органах України і без проблем може вирішити питання про не притягнення ОСОБА_16 до адміністративної відповідальності. Умисно створивши у ОСОБА_16 невірне уявлення про свою значимість і здатність впливати на дії правоохоронних органів, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, надала ОСОБА_16 завідомо неправдиву інформацію, що вирішить вищевказане питання на його користь, після чого за свої послуги запропонувала останньому передати їй 1 000 доларів США, при цьому, не маючи наміру вживати будь-яких заходів щодо надання допомоги ОСОБА_16 , а прагнула шляхом зловживання наданої їй, як працівнику міліції, владою незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_16 , обернути їх на свою користь і використати на особисті потреби. ОСОБА_16 , будучи введеним ОСОБА_8 в оману і не усвідомлюючи злочинного умислу останньої, помилково вважаючи, що ОСОБА_8 діє в його інтересах, погодився на пропозицію останньої передати їй 1 000 доларів США.

Того ж дня, в червні 2008 року ОСОБА_16 , перебуваючи в офісі «Голуб Миру», розташованого по вул. Шумського, буд. 6-Б, в м. Києві, передав ОСОБА_8 4700 гривень за вирішення питання про не притягнення його до адміністративної відповідальності, але постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2008 року, ОСОБА_16 за вчинення діяння, передбаченого п. «а» ч.2 ст.1 Закону України «Про боротьбу з корупцією», притягнуто до адміністративної відповідальності.

Після чого, ОСОБА_16 звернувся до ОСОБА_8 та попрохав останню повернути йому грошові кошти в сумі 4 700 гривень, але остання категорично відмовилась та грошові кошти не повернула.

Крім того, 26 червня 2008 року ОСОБА_17 дізнався про те, що його брата ОСОБА_18 затримано працівниками Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві за вчинення злочину.

Того ж дня в телефонній розмові ОСОБА_17 попрохав свого знайомого ОСОБА_19 дізнатися про причини затримання ОСОБА_18 та попрохав допомогти йому. З цією метою ОСОБА_19 звернувся до своєї знайомої ОСОБА_8 , приїхав до неї в офіс «Голуб Миру», що розташованого по вул. Шумського, буд. 6-Б, в м. Києві, та виклав суть проблеми ОСОБА_18 . В цей час, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_17 шляхом обману та зловживання, наданою їй владою.

Діючи всупереч ст. 1, 2, 3 та 5 Закону України «Про міліцію» та з корисливих мотивів, ОСОБА_8 з метою введення ОСОБА_20 в оману, повідомила йому, що працює викладачем Київського національного університету внутрішніх справ України, має звання майора міліції, являється кандидатом юридичних наук, членом Координаційної ради при Президентові України, а також має знайомства в правоохоронних органах України і без проблем може вирішити питання про обрання ОСОБА_18 запобіжного заходу підписки про невиїзд. Умисно створивши у ОСОБА_20 невірне уявлення про свою значимість і здатність впливати на дії правоохоронних органів, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, надала ОСОБА_20 завідомо неправдиву інформацію, що вирішить вищевказане питання на користь ОСОБА_18 , та за свої послуги запропонувала передати їй 5 000 доларів США. При цьому, ОСОБА_8 прагнула шляхом зловживання наданої їй, як працівнику міліції, владою незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_17 , звернувши їх на свою користь і використати на особисті потреби. ОСОБА_20 , будучи введеним ОСОБА_8 в оману і не усвідомлюючи злочинного умислу останньої, помилково вважаючи, що ОСОБА_8 діє в інтересах ОСОБА_18 , обговоривши дане питання з ОСОБА_17 , погодився на пропозицію ОСОБА_8 передати їй 5 000 доларів США.

26 червня 2008 року, близько 15 години ОСОБА_20 , перебуваючи в офісі «Голуб Миру», що розташований по вул. Шумського, буд. 6-Б, в м. Києві, передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 5 000 доларів США за вирішення питання щодо обрання ОСОБА_18 запобіжного заходу - підписки про невиїзд.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_17 шляхом обману та зловживання наданою їй владою, ОСОБА_8 27 червня 2008 року повідомила ОСОБА_20 , що їй необхідно передати додатково 20 000 доларів США за вирішення питання щодо обрання ОСОБА_18 запобіжного заходу - підписки про невиїзд, а в подальшому отримання останнім умовного терміну покарання. ОСОБА_17 та ОСОБА_20 на пропозицію ОСОБА_8 погодились та 28 червня 2008 року ОСОБА_20 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , передав ОСОБА_8 14 000 доларів США.

28 червня 2008 року старшим слідчим СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_21 , ОСОБА_18 було затримано в порядку ст. 115 КПК України.

30 червня 2008 року, дізнавшись від ОСОБА_17 про те, що розгляд подання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_18 призначено на 01 липня 2008 року, ОСОБА_20 протягом дня неодноразово телефонував ОСОБА_8 з метою дізнатися як рухаються справи відносно ОСОБА_18 . В ході телефонних розмов ОСОБА_20 зрозумів, що ОСОБА_8 навіть не володіє інформацією, а саме: щодо дня, часу та місця розгляду подання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_18

01 липня 2008 року Шевченківським районним судом м. Києва строк затримання ОСОБА_18 було продовжено до 10 діб. 07 липня 2008 року Шевченківським районним судом м. Києва ОСОБА_18 обрано запобіжний захід застава у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а 07 серпня 2008 року Шевченківським районним судом м. Києва ОСОБА_18 обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Після цього, ОСОБА_20 неодноразово телефонував ОСОБА_8 та прохав повернути йому 19 000 доларів США, але остання категорично відмовилась та грошові кошти не повернула.

Приблизно 24 серпня 2007 року інспектор ДПС 2-го взводу відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Миколаєва - ОСОБА_22 познайомився з ОСОБА_8 , яка представилась майором міліції, викладачем Київського національного університету внутрішніх справ України та членом Координаційної ради з питань соціального і правового захисту військовослужбовців, працівників міліції, митної служби та членів їх сімей при Президентові України та запропонувала ОСОБА_22 звертатись до неї в разі виникнення різних складних питань.

09 липня 2008 року керівництвом ДАІ м. Миколаєва ОСОБА_22 було запропоновано перейти на іншу посаду, в ППС. Того ж дня, ОСОБА_22 згадав про знайомство з ОСОБА_8 та вирішив звернутись до останньої з метою вирішення питання про залишення його на посаді інспектора ДПС. В телефонній розмові з ОСОБА_8 - ОСОБА_22 розповів їй про суть проблеми на що ОСОБА_8 повідомила, що зможе йому допомогти та їм необхідно зустрітися в м. Києві.

10 липня 2008 року у телефонній розмові ОСОБА_22 повідомив ОСОБА_8 про те, що зможе приїхати у м. Київ 11 липня 2008 року.

11 липня 2008 року, прибувши до м. Києва, ОСОБА_22 зателефонував ОСОБА_8 , яка запросила його приїхати в офіс "Голуб Миру", що розташований по вул. Шумського, 6-Б в м. Києві. Того ж дня, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_22 приїхав в офіс ОСОБА_8 за вказаною адресою де зустрівся з останньою та виклав суть його проблеми. ОСОБА_8 попрохала надати їй телефон чергової частини УДАІ у Миколаївській області, після чого зателефонувала за наданим ОСОБА_22 номером і попрохала телефон начальника УДАІ УМВС у Миколаївській області, представившись членом Координаційної ради з питань соціального і правового захисту військовослужбовців, працівників міліції, митної служби та членів їх сімей при Президентові України. Через деякий час на мобільний телефон ОСОБА_8 зателефонував начальник УДАІ УМВС України у Миколаївській області ОСОБА_23 . В телефонній розмові ОСОБА_8 повідомила останнього, що вона є майором міліції, членом Координаційної ради з питань соціального і правового захисту військовослужбовців, працівників міліції, митної служби та членів їх сімей при Президентові України, назвала анкетні дані ОСОБА_22 та попрохала ОСОБА_23 про вирішення питання про залишення ОСОБА_22 на посаді інспектора ДПС, на що ОСОБА_23 відповів відмовою. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_22 шляхом обману та зловживання наданою їй владою.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , зловживаючи владою, діючи всупереч ст. 1,2,3 та 5 Закону України «Про міліцію» та з корисливих мотивів, повідомила ОСОБА_22 про те, що вона попередньо домовилась про вирішення його питання, таким чином надавши останньому неправдиві відомості про телефонну розмову з начальником УДАІ УМВС України у Миколаївській області ОСОБА_23 , чим ввела ОСОБА_22 в оману. При цьому ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_22 , що для остаточного вирішення питання про залишення його на посаді інспектора ДПС останній повинен передати їй 1 000 доларів США, на що ОСОБА_22 погодився.

14 липня 2008 року у телефонній розмові ОСОБА_22 домовився про зустріч з ОСОБА_8 15 липня 2008 року в м. Києві.

15 липня 2008 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_22 приїхав до офісу «Голуб Миру», що розташований по вул. Шумського, буд. 6-Б в м. Києві, де ОСОБА_22 повідомив секретаря ОСОБА_8 про те, що вони домовлялись про зустріч, на що секретар відповіла, що грошові кошти ОСОБА_22 може залишити їй під розписку. Після цього, ОСОБА_22 зателефонував ОСОБА_8 , яка повідомила, що перебуває в Автономній Республіці Крим, і що грошові кошти в сумі 500 доларів США ОСОБА_22 може передати секретарю, а іншу частину грошових коштів - чоловіку, який на той час перебував в офісі, але ОСОБА_22 на дану пропозицією не погодився.

21 липня 2008 року ОСОБА_22 зателефонувала ОСОБА_8 , з якою вони домовились про зустріч у вказаному офісі 23 липня 2008 року у першій половині дня.

23 липня 2008 року, близько 12 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в офісі «Голуб Миру» розташованого по вул. Шумського, буд. 6-Б, в м. Києві отримала від ОСОБА_22 1 000 доларів США за нібито вирішення питання про залишення його на посаді інспектора ДПС 2-го взводу відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Миколаєва, довівши, таким чином, реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_22 шляхом обману та зловживання наданою їй владою, до кінця.

Нині адвокат пісудної подав клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності у порядку ст. 7-1, 11-1 КПК 1960 року, ст. 49 КК.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Кримінальний процесуальний кодекс України

Розділ XІ ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ

11. Кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, […], розглядаються судами […] в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" .

Кримінально-процесуальний кодекс України

Стаття 7-1. Закриття кримінальної справи у зв`язку […] із закінченням строків давності

Провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку: […] 5) із закінченням строків давності.

Стаття 11-1. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності

Суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Стаття 282. Закриття справи

Якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені […] статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, […], закриває справу.

Кримінальний кодекс України у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року

Стаття 49. Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності

1. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: […] 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

МОТИВИ СУДУ, з яких він виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Суд заслухавши думку учасників судового розгляду та врахувавши висновок прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи, приходить до наступного.

Відповідно до наведених приписів КПК 1960 рокуякщо під час здійснення судового розгляду за обвинувальним висновком сторона звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку підсудної, закрити справу, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд вказав, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди від особи на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

В цій справі окреслені ВС у справі № 192/3301/16-к орієнтири дотримано. Так, клопотання подане стороною у справі - захисником підсудної та ОСОБА_8 надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Також Суд ураховує, що в постанові від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к Верховний Суд у т.ч. зауважив, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до КПК України, не повинен був вирішувати питання про встановлення вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к указав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням особою своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання про таке звільнення.

Наведені ВС умови судом також було дотримано, а тому Суд не пов`язує в цій справі таке звільнення із фактом визнання підсудною своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень описаних в обвинувальному висновку, або ж з фактом його відсутності.

Відповідно розглядаючи указане питання по суті лише щодо дійсності підстав для закриття провадження, без аналізу питання про встановлення вини у вчиненні злочинів, Суд відмічає таке.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному висновку та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

З урахуванням того, що Об`єднана палата ККС ВС у справі № 328/1109/19 сформувала висновок щодо застосування норми права - положень ст. 49 КК: особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

У постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 203/241/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК, див. те ж саме рішення об`єднаної палати).

Відповідно, в ключі наведеного, Суд уважає, що є слушним відповідне клопотання задовольнити, так як минули диференійовані строки визначені ст. 49 КК України в 15 років від описаних в обвинувальному висновку подій та це провадження не зупинялося, у зв"язку з розшуком підсудної.

За таких обставин, беручи до уваги наведене, Суд вважає, що підсудна підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), та із закриттям справи.

Питання процесуальних витрат урегульовано шляхом їх віднесення на рахунок держави, у т.ч. з урахуванням того, що в постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 203/241/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Щодо арешту майна, то його слід скасувати, як безпредметний з часу закриття цієї справи.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 слід залишити без розгляду, у силу настання ст. 49 КК України, роз`яснивши потерпілим право звернутись до суду з позовом про стягнення шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочинів в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів Суд вирішує у порядку ст. 81 КПК України 1960 року.

На підставі викладеного, керуючись п. 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, ст. 12, 44, 49 КК України, ст. 7-1, 11-1, 273, 282 Кримінально-процесуального кодексу України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у справі за її обвинуваченням у вчиненнікримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 364 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України.

Кримінальну справу закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 - залишити без розгляду роз`яснивши потерпілим право звернутись до суду з позовом про стягнення шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочинів в порядку цивільного судочинства.

Арешт майна накладений на майно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

? на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , котрий накладено згідно постанови прокурора від 28 липня 2008 року (витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна №20048670 від 04.08.2008 року);

? на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , котрий накладено згідно постанови прокурора від 12 серпня 2008 року (витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна №20304041 від 18.08.2008 року);

? на 591/1000 частини нежитлового приміщення першого поверху АДРЕСА_6 та 409/1000 частин нежитлового приміщення першого поверху АДРЕСА_7 , згідно постанови прокурора від 23 жовтня 2008 року;

? на транспортні засоби: марки AUDI V8 3.6, 1990року випуску, номер кузову НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 ; ГАЗ 322132, 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ; БАЗ А079.14, 2007 року випуску, номер кузова ? НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 ;

? картковий рахунок по договору № НОМЕР_10(USD) у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно постанови прокурора від 29 серпня 2008 року;

? картковий рахунок по договору № НОМЕР_9 у ВАТ АБ «Укргазбанк», згідно постанови прокурора від 04 вересня 2008 року;

? грошові кошти в сумі 3 000 (три тисячі) доларів США, які були вилучені у підсудної ОСОБА_8 під час особистого обшуку 23 липня 2008 року та які передані до фінансової частини Дніпровського РУГУ МВС в м. Києві на виконання постанови прокурора про накладення арешту на майно від 25 вересня 2008 року, - скасувати.

Речові докази по справі: щоденник червоного кольору /т.1 а.с.87/, папку для паперів з надписом « ОСОБА_24 » із документами в ній, папку для паперів з написом « ОСОБА_25 » /т.1 а.с.208-210, т.3 а.с.207-209/ - залишити у справі; грошові кошти в сумі 1000 доларів США (купюри по 100 доларів США, всього 10 штук, а саме: АВ59933152D, AB43533921E, HE37519896A, FL74755183C, FF83620844A, DA01257070A, HJ13996511A, HB95034734A, HB26922085A, HH19164714A) /т.2 а.с.199-200/ - повернути ОСОБА_22 .

На постановлену ухвалу протягом семи дії з дня її винесення, сторони можуть подати апеляції до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію ухвали вручити сторонам.

С у д д і

ОСОБА_26