Справа №949/803/23
Провадження №1-кп/949/196/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000387 від 30 листопада 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- 08 вересня 2021 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , який засуджений вироком Дубровицького районного суду від 08 вересня 2021 року за ч.3 ст.185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 рік (ЄРДР №0000182 від 12 квітня 2019 року, №0000486 від 13 жовтня 2019 року), відносно якого постановою прокурора від 30 листопада 2020 року виділено матеріали досудового розслідування з кримінального провадження №0000361 в окреме кримінальне провадження №0000387, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , який засуджений вироком Дубровицького районного суду від 10 листопада 2021 року за ч.3 ст.185 КК України по даному факту крадіжки до покарання у виді 3 років та 1 місяця позбавлення волі, із звільненням на підставі статі 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 рік (ЄРДР № 0000361 від 25 жовтня 2020 року), 23 жовтня 2020 року, вночі, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, повторно, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник через незамкнену хвіртку на територію господарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_3 . Після чого, через отвір в тильному фронтоні даху, проник до житлового будинку, звідки таємно викрав бензопилу «Husqvarna 137», вартістю 2883 грн., рибацький напівкомбінезон «ГумаТрест», вартістю 625 грн. 35 коп., в результаті чого заподіяв ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 3508 грн. 35 коп.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що дійсно він, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, 23 жовтня 2020 року, разом із ОСОБА_5 проникли на територію господарства ОСОБА_6 , після чого, проникли до житлового будинку, звідки викрали бензопилу та рибацький костюм. На даний час майнова шкода відшкодована. Шкодує, що так вчинив, а також зробив для себе належні висновки. При обранні міри покарання, погодився з думкою прокурора.

Від потерпілого ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України без його участі. Претензій до обвинуваченого не має. Відносно міри покарання покладається на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання із врахуванням вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 вересня 2021 року на підставі ч.4 ст.70 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки та звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном на 3 (три) роки.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .

Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує його дії: за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у житло.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як тяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше судимий (а.п.81-82), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.84), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.79).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , що передбачена ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України щодо обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в ч.ч.1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими статтею 72 цього кодексу.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 08 вересня 2021 року ОСОБА_4 був засуджений вироком Дубровицького районного суду Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Кримінальне правопорушення, яке є предметом даного судового розгляду, обвинувачений вчинив 23 жовтня 2020 року, тобто до постановлення вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 вересня 2021 року.

Із врахуванням наявності щодо ОСОБА_4 вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 вересня 2021 року та часу вчинення кримінального правопорушення, яке він вчинив в даному кримінальному провадженні (23 жовтня 2020 року), тобто до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. При цьому, у строк цього покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, суд зараховує повністю відбуте покарання за попереднім вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 вересня 2021 року.

Тому визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які були логічними і послідовними, що свідчить про його небайдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, судом враховується думка прокурора, думка потерпілого, який не наполягав на його суворості та ізоляції від суспільства та який не має претензій до обвинуваченого, а тому суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України. Разом із тим, враховуючи характеризуючі дані про винну особу, його поведінку до і після вчинення злочину, а також те, що він відшкодував заподіяну шкоду та щиро розкаявся, суд вважає, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На думку суду саме таке покарання повністю відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами. Крім того, призначене покарання, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто м`яким чи суворим.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів та процесуальні витрати на залучення експертів, вирішено вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 10 листопада 2021 року по справі №949/1486/20.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

Майнова шкода відшкодована.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального Кодексу України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 вересня 2021 року, більш суворим покаранням призначеним за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України в строк відбування остаточного покарання зарахувати ОСОБА_4 повністю відбуте покарання за вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 вересня 2021 року.

Керуючись ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 3 (три) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 Кримінального Кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення попереднього вироку, тобто із 08 вересня 2021 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1 .