У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки кримінальне провадження № 0000189 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

Встановив:

У провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження № 0000189 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки судовий розгляд справи продовжується. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 може переховуватися від суду через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення. Тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні. Зокрема, ОСОБА_4 може як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою запобігання надання ними правдивих показань, у тому числі з мотивів помсти їм за надані показання в ході досудового розслідування, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань. З огляду на це, існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме порушенням вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 28, 29, 30, 31, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Водночас прокурор зазначає, що інші більш м`які заходи не можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , їх застосування не буде достатнім для запобігання вказаним вище ризикам.

Заявлене клопотання прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав та прохав задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні прохали відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, заслухавши прокурора, думку захисника та обвинуваченого, розглянувши доводи клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Як вбачається із реєстру матеріалів кримінального провадження, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.05.2023 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою спливає 24.06.2023 року.

Наразі судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні до закінчення цього строку завершити не можливо.

Щодо заявлених прокурором у клопотанні ризиків.

Існування ризику переховування від суду, який визначений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками, а також передбаченим покаранням у виді позбавлення волі, оскільки кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 (ч. 5 ст. 407 КК України) передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років.

Зазначена вище обставина сама по собі може бути підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки суворість покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Таким чином, на цей час слід вважати доведеним існування ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи можливість впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на потерпілого, свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками в кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1 та 2 ст. 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Прокурором у клопотанні обґрунтовувалося існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тим, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою запобігання надання ними правдивих показань, у тому числі з мотивів помсти їм за надані показання в ході досудового розслідування, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати існування ймовірності незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на потерпілого, свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань чи залучення ним сторонніх осіб з цією метою.

А тому існування ризику, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є ймовірним і його слід вважати доведеним.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме порушенням вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 28, 29, 30, 31, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

З огляду на це, наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слід зазначити, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб і на даний час воєнний стан продовжено, що також дає підстави вважати, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого при зміні запобіжного заходу неможливо.

Згідно листа Верховного Суду від 03.03.2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик необхідно враховувати і запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

У відповідності до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбаченихстаттями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується в злочині проти встановленого порядку несення військової служби, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України, підстав для визначення розміру застави суд не вбачає.

Керуючись статтями 176-178, 183-184, 186, 193-194, 196-197, 205, 314, 395 КПК України, суд, -

Постановив:

Клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» строком на 60 (шістдесят) днів, до 18 серпня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя