Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6182/23
Номер провадження 1-кс/711/1691/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участі:

слідчого - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження №0000069 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.02.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки ТЕСНО ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора ВФ Україна НОМЕР_3 з метою збереження речового доказу та конфіскації майна, як виду покарання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000069 від 08.02.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Згідно з матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено PVP (a-пірролідинопентіофенон, a-PVP), масою 6.739 г., яку зберігав при собі до 16.06.2023 з метою подальшого збуту.

У подальшому, 16.06.2023, близько 13 годин 29 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись на стоянці біля магазину «Каштан» що по вул. Горького, 5 в м. Умань діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, знаходячись в салоні автомобіля «Geely CK», чорного кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_4 , останній отримав від ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними, який прийняв участь як покупець у проведенні оперативної закупки психотропної речовини) грошові кошти в сумі в сумі 3000 грн, після чого особисто «з рук в руки» передав ОСОБА_7 , пакет з полімерного матеріалу з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено PVP (a-пірролідинопентіофенон, a-PVP), маса особливо небезпечної психотропної речовини РVP(a-пірролідинопентіофенон, a-PVP) становить 6,739 г.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбав психотропну речовину обіг якої обмежено-амфетамін, масою (в перерахунку на основу) 0,0456 г., яку перевозив по м. Умань в автомобілі «Geely CK», чорного кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 з метою подальшого збуту.

31.08.2023 близько 13 годин 45 хвилин знаходячись по вул. Миронюка Андрія в м. Умань Черкаської області незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, знаходячись в салоні автомобіля «Geely CK», чорного кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_4 , безоплатно збув ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними, який прийняв участь як покупець у проведенні оперативної закупки психотропної речовини) згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою (у перерахунку на основу) 0,0456 г.

В подальшому, 31.08.2023, в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України у останнього було вилучено мобільний телефон марки ТЕСНО ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора ВФ Україна НОМЕР_3 за допомогою якого, останній здійснював свою протиправну діяльність та зв`язувався з особами, котрі мали намір придбати психотропні речовини.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_3 від 01.09.2023 мобільний телефон марки ТЕСНО ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора ВФ Україна НОМЕР_3 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0000069 від 08.02.2023.

01.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини, а також збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений повторно

Беручи до уваги викладене, зважаючи на те, що санкція статті передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, а також, що мобільний телефон марки ТЕСНО ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора ВФ Україна НОМЕР_3 визнаний речовим доказом, з метою недопущення зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та виконання вироку суду в частині конфіскації майна, орган досудового розслідування просить задовольнити клопотання в повному обсязі.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні просить накласти арешт на мобільний телефон із сім картою, який було вилучено у ОСОБА_4 під час його затримання у кримінальному провадженні №0000069. Дана особа підозрюється за ч.2 ст.307 КК України. 31.08.2023 після документуванню факту вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України. У вказаному телефоні може міститися інформація, яка є важлива для проведення розслідування. Проте, що це телефон ОСОБА_4 свідчить протокол затримання, відеозйомка, де він із нього викликає адвоката. Просить врахувати також, що санкція статті передбачає конфіскацію майна.

Адвокат ОСОБА_5 заперечує проти задоволення клопотання. Пояснив, що при затриманні, телефону у ОСОБА_4 не було, він не знає, чий це телефон, підозрюваному він не належить. Також орган досудового розслідування не наводить підстави визнання його речовим доказом, не вказує, яка інформація міститься на телефоні та що вона може підтвердити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого адвоката, вказав, що телефон йому не належить, номер також не його.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за №0000069 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.02.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна, який згідно ч.2 ст.170 КПК України допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. (ч.1 ст.170 КПК України).

Пунктом 3 частини 2 ст.170 КПК України, передбачено, що арешт майна, зокрема, допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Частиною 5 зазначеної статті встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 31.08.2023 в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України у останнього було вилучено мобільний телефон марки ТЕСНО ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора ВФ Україна НОМЕР_3 . Що слідує із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 31.08.2023, відповідно до якого, при затриманні особи було виявлено вказаний мобільний телефон, заперечень з даного приводу ОСОБА_4 до протоколу не вносилися, були присутні поняті. Крім того. Даний висновок узгоджується із повідомленою слідим інформацією, що підозрюваний по вказаному телефону зв`язувався із невідомими особами щоб викликати адвоката на слідчу дію за його присутності. Повідомлена інформація також не заперечувалася стороною захисту.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_3 від 01.09.2023 мобільний телефон марки ТЕСНО ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора ВФ Україна НОМЕР_3 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0000069 від 08.02.2023.

Положеннями ст.98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що мобільний телефон марки ТЕСНО ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора ВФ Україна НОМЕР_3 відповідає вимогам ст.98 КПК України. Слушним є повідомлена стороною обвинувачення інформація, що використовуючи вказаний телефон ОСОБА_4 зв`язувався із потенційними клієнтами, кому розповсюджував наркотичні засоби, включаючи і заявника по кримінальному провадженні, що також може використовувати як доказ в кримінальному провадженні.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Також слід зазначити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

В свою чергу, орган досудового розслідування не надав докази належності мобільного телефону марки ТЕСНО ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора ВФ Україна НОМЕР_3 підозрюваному у кримінальному провадженні, а сам ОСОБА_4 заперечив, що вказаний телефон йому належить, а відтак посилання слідчого та прокурора на наявність правових підстав, передбачених п.3 ч.2 ст.170 КПК України, на думку слідчого судді, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства, так як не було доведеним у судовому засіданні.

Слідчий суддя вважає, з метою збереження речового доказу на час здійснення кримінального провадження на нього доцільно накласти арешт.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено, з огляду їх недоведеність в судовому засіданні володільцем майна.

Питання способу накладення арешту може бути переглянуте за відповідним клопотанням.

Керуючись ст.ст.7, 110, 131, 132, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження №0000069 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.02.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки TECHO IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_5 , з сім-картою мобільного оператора ВФ Україна НОМЕР_3 з метою збереження речового доказу, яким користувався підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Арешт накласти шляхом заборони відчуження та розпорядження вищевказаним майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 12.09.2023.