Номер провадження: 11-сс/813/796/23
Справа № 947/2454/23, 1-кс/947/4394/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000313 від 28 вересня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2023 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладений арешт на:

автомобіль марки Lexus, модель RX 350, 2017 року випуску, білого кольору, VIN НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 який на праві приватної власності належить подружжю підозрюваного та зареєстроване на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , з забороною його користування та відчуження;

автомобіль марки Renault, модель Kangoo, 2016 року випуску, жовтого кольору, НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 , який на праві приватної власності належить подружжю підозрюваного та зареєстроване на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 , з забороною його користування та відчуження.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, а арештовані автомобілі повернути дружині підозрюваного ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтували тим, що одним із власників арештованого майна є не тільки підозрюваний ОСОБА_6 , але і його дружина ОСОБА_10 , яка має рівні права на мирне володіння належним їй майном.

Однак слідчий суддя постановивши оскаржену ухвалу повністю проігнорував законні інтереси ОСОБА_10 та не тільки наклав арешт на транспортні засоби, але і заборонив ними користуватись.

Фактично, станом на теперішній час ОСОБА_10 безпідставно та необґрунтовано позбавлена можливості користуватись належним їй майном, що створює для неї значні труднощі у повсякденному житті та ставить її у скрутне становище.

Представник власника арештованого майна - адвокат ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Перед початком судового засідання Заступник начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_12 надіслав заяву, в якій зазначив про те, що старший групи процесуальних керівників ОСОБА_11 перебуває у щорічній відпустці. За таких обставин просив провести судове засідання без участі прокурора та просив відмовити в задоволенні поданої апеляційної скарги.

Адвокат ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду також не з`явився. Засобами телефонного зв`язку повідомив апеляційній суд про те, що на теперішній час він більше не здійснює захист та представництво інтересів підозрюваного ОСОБА_6 .

Новий захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_13 повідомив апеляційний суд про те, що йому нічого не відомо з приводу поданої апеляційної скарги і він не бажає приймати участь під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.1 ст.172 та ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 без його участі та без участі прокурора, оскільки їх неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Пунктом 1) ч.3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000313 від 28 вересня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358; ч.2 ст.364; ч.4 ст.190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, 06 квітня 2023 року в порядку ст.208 КПК України органом досудового розслідування було затримано ОСОБА_6 та повідомлено останньому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст.358 КК України.

За версією органу досудового розслідування в ході протиправних дій ОСОБА_6 була спричинена шкода територіальній громаді Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у особливо великих розмірах, оскільки вартість земельної ділянки, якою ймовірно незаконно заволодів ОСОБА_6 в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено у власності ОСОБА_6 знаходиться автомобіль марки Renault, модель Kangoo, 2016 року випуску, жовтого кольору, НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 , який оформлений на ім`я останнього з 10 грудня 2021 року.

Також органом досудового розслідування встановлено, що відповідно до актового запису про шлюб №580 від 20 квітня 2021 року ОСОБА_6 одружений з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03 лютого 2023 на підставі договору купівлі-продажу 5142/2023/3638896 укладеного між підозрюваним ОСОБА_6 та дружиною останнього ОСОБА_10 , право власності на транспортний засіб марки Lexus, модель RX350, 2017 року випуску, білого кольору, VIN НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 перейшло до ОСОБА_10 .

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру, в тому числі, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Санкція ч.4 ст.190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Конфіскація майна - це додаткове покарання, що передбачає примусове безоплатне вилучення у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (частина перша статті 59 Кримінального кодексу України).

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Метою накладення арешту на майно підозрюваного чи третіх осіб у кримінальному провадженні є забезпечення його спеціальної конфіскації чи конфіскації майна як виду покарання з метою запобігти його реалізації цими особами та забезпечення виконання судового рішення у разі застосування судом таких заходів.

За таких обставин у даному кримінальному провадженні існує необхідність у накладенні арешту на автомобіль Renault Kangoo, який на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_6 , з метою забезпечення в подальшому можливості його конфіскації, як виду додаткового покарання за ч.4 ст.190 КК України.

Стосовно необхідності у накладенні арешту на інший автомобіль марки Lexus, модель RX 350 апеляційний суд зазначає, що вказаний автомобіль був придбаний подружжям ОСОБА_14 . Відповідно до положень Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_6 підозрюється у вчинені правопорушення у період з 22 березня 2022 року до 27 липня 2022 року, а 03 лютого 2023 року після вчинення правопорушення на підставі договору купівлі продажу між підозрюваним та його дружиною, право власності на автомобіль Lexus RX 350 перейшло до ОСОБА_10 .

Апеляційний суд вважає, що автомобіль Lexus, модель RX 350 ймовірно був переоформлений підозрюваним ОСОБА_6 на свою дружину з метою уникнути застосування до вказаного автомобілю заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту, оскільки у раз доведення вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України йому може бути призначене додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому майна.

Відповідно до ч.1, п.7) ч.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_10 з метою запобігання ризикам подальшого переоформлення автомобілів і виключення можливості їх перепродажу або іншого відчуження.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000313 від 28 вересня 2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4