КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2740/2023 Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України
ЄУН: 754/1599/23 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0005073за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 1 березня 2023 року,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8 захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 1 березня 2023 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005073 від 10 липня 2019 року стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повернуто прокурору Деснянської окружної прокуратури міста Києва, який направив його до суду.

Ухвала суду обґрунтована тим, що слідчим ОСОБА_10 в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , не містить належний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме: не вказані дата, час вчинення кримінального правопорушення, вказаний лише час виникнення умислу на вчинення кримінального правопорушення, не вказано про обставини, що мають значення для кваліфікації кримінального правопорушення, безпосередньо обставини щодо кваліфікації кримінального правопорушення, саме за ч. 2 ст. 121 КК України. Формулювання обвинувачення також не містить елементів, передбачених ст. 91 КПК України, а саме: час вчинення кримінального правопорушення, вказаний лише час виникнення умислу, та обставини, що мають значення для кваліфікації кримінального правопорушення.

Також суд вказав, що саме формулювання обвинувачення суперечить викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам кримінального правопорушення, оскільки в формулюванні обвинувачення вже зазначається дата вчинення кримінального правопорушення, яка не зазначена у фактичних обставинах кримінального правопорушення.

Суд дійшов висновку, що викладене вказує на те, що обвинувачення викладено у неконкретній та суперечливій формі, чим порушуються права обвинуваченого ОСОБА_6 на справедливий судовий розгляд в аспекті забезпечення йому права на захист.

Крім того, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, відповідно до ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту та повинен відповідати положенням ст. 109 КПК України, однак, в ньому не зазначено всіх процесуальних рішень, прийнятих слідчими суддями в кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0005073 від 10 липня 2019 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0005073 від 10 липня 2019 року.

Прокурор зазначає, що судом не конкретизовано в ухвалі, які саме обставини є порушеннями вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України; яким чином це порушує право на захист чи інші процесуальні права обвинуваченого; яким чином перешкоджає ухвалити законне і обґрунтоване рішення. Натомість, повернення обвинувального акту прокурору з вказаної надуманої підстави грубо порушує вимоги ст. 28 КПК України щодо розумного строку розгляду кримінального провадження за злочин, внаслідок якого загинула людина.

Окрім того, прокурор вказує на те, що в обвинувальному акті, складеному та затвердженому 3 лютого 2023 року, містяться посилання на обставини, які, у відповідності до положень статті 91 КПК України, входять до предмету доказування: подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор вважає, що зі змісту обвинувального акту, затвердженого прокурором у відповідності п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК України, вбачається про наявність викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та формулювання обвинувачення за вказаною частиною статті закону України про кримінальну відповідальність. Так, в обвинувальному акті від 3 лютого 2023 року зазначено про дату, час, місце та спосіб спричинення обвинуваченим ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_11 , та про прямий причино-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та настанням смерті потерпілого. Усі вказані дані конкретно, стисло і повно знайшли відображення у формулюванні обвинувачення, як того вимагає ст. 91 КПК України.

Крім того, прокурор в апеляційній скарзі наголошує, що чинними нормами КПК України не регламентовано форму та зміст реєстру матеріалів досудового розслідування, які саме рішення, дії, тощо, необхідно зазначати у ньому. Реєстр матеріалів досудового розслідування, складений слідчим ОСОБА_10 , відповідає вимогам статті 109 КПК України.

Також прокурор звертає увагу, що пункт 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачає повернення обвинувального акту, який не відповідає вимогам КПК України, а не реєстру матеріалів досудового розслідування, який на думку суду містить недоліки.

Посилання суду на ухвали слідчих суддів, які не досліджувались, свідчить про вихід за межі судового розгляду питань, які виносяться до розгляду на стадії підготовчого судового засідання, оскільки матеріли кримінального провадження № 0005073 не досліджуються.

Потерпілий, належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав.

Зважаючи на позицію учасників апеляційного розгляду, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, додатково вказавши про те, що в ухвалі не відображено й інші доводи клопотання захисника, як на підставу повернення обвинувального акту, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши апеляційний розгляд в її межах, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що 3 лютого 2023 року у провадження Деснянського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005073 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (ас. 11).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК Українисуд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування і саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а згідно з п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України - дату та місце його складення та затвердження.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд послався на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом прямої невідповідності положень обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які перешкоджали суду призначенню обвинувального акта до судового розгляду.

Проте таких порушень колегією суддів не встановлено.

Так, зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_6 вбачається, що у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення з описом конкретних дій, які інкримінуються обвинуваченому, в тих межах, в яких слідчий, прокурор вважали їх встановленими, зазначена правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і частину статті Закону про кримінальну відповідальність та окремо наведено формулювання обвинувачення, викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор, та, всупереч висновкам суду першої інстанції, з зазначенням об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченому злочину (дата, час, вина, мотив та мета, спосіб, місце, обстановка, засоби та знаряддя вчинення злочину, наслідки інкримінованого злочину).

Враховуючи, що згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, а обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто, суть обвинувального акта, є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність недоліків в обвинувальному акті з вказівкою на неповноту та неконкретність обвинувачення, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

При цьому, на переконання колегії суддів, приймаючи рішення за результатами підготовчого судового засідання, місцевий суд має виходити із положень ст. 22, ст. 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України, покладається під час судового розгляду на прокурора.

Зазначені положення норм процесуального законодавства судом першої інстанції не було враховано належним чином.

Таким чином під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , які б перешкоджали суду першої інстанції призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість повернення обвинувального акта є слушними.

Окрім того, на переконання колегії суддів, невідображення у Реєстрі матеріалів досудового розслідування певних процесуальних документів, не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України і не є безумовною підставою для його повернення прокурору.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України та повернення обвинувального акта прокурору є помилковим, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора, як обґрунтована, підлягає до задоволення, а ухвала суду на підставі п.п.2, 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду постановити законне та обгрунтоване рішення, - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 1 березня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005073 від 10 липня 2019 року стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повернуто прокурору Деснянської окружної прокуратури міста Києва, який направив його до суду - скасувати, призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4