465/5944/23
1-кс/465/1114/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

слідчої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 30.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000495 від 08.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186, ч.1 ст.162, ст.356 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 30.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000495 від 08.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186, ч.1 ст.162, ст.356 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 12 травня 2023 року перед квартирою АДРЕСА_1 , було викрадено додаткові вхідні двері, які йому належали. Вказує, що з відеозапису вбачається, що це зробив його сусід ОСОБА_6 , який проживає в квартирі АДРЕСА_2 . 07.06.2023 року на виконання ухвали слідчого судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_7 відомості про дану подію були внесенні до ЄРДР за номером 0000495. 07.08.2023 року скаржнику на поштову скриньку надійшла постанова слідчої ОСОБА_8 від 30.06.2023 року про закриття кримінального провадження по даній події. З даною постановою скаржник категорично не згідний, вважає зазначену постанову незаконною, оскільки слідча не вжила всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Зазначає також, що відповідно до листа М-52/16/02-23 від 04.07.2023 року від слідчого управління ГУНП у Львівській області в результаті службової перевірки у роботі слідчої ОСОБА_8 виявлено ряд порушень саме під час документування кримінального право порушення та його розслідування.

Враховуючи вищевикладене, просить постанову слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 30.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000495 від 08.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186, ч.1 ст.162, ст.356 КК України скасувати.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 09.08.2023 року витребувано для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000495 від 08.06.2023 року (слідчий - ОСОБА_5 ) та зобов`язано слідчого надати такі в судове засідання. Зазначена ухвала скеровувалась на офіційну електронну адресу ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області 09.08.2023 року, відтак така отримана органом досудового розслідування завчасно.

Разом з тим, слідчою, всупереч вимог ухвали слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 09.08.2023 року, матеріалів кримінального провадження №0000495 від 08.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186, ч.1 ст.162, ст.356 КК України, слідчому судді надано не було.

Скаржник ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали, просили таку задоволити. Захисник додатково пояснив, що слідчою при проведенні досудового розслідування не було встановлено усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме не було допитано усіх осіб, які допомагали демонтувати вхідні двері ОСОБА_6 , не було вилучено усіх необхідних відеозаписів з камер спостереження, не перевірено повноважень організації на аварійне відкриття вхідних дверей, а також не проведено товарознавчу експертизу майна для визначення вартості вхідних дверей, які були демонтовані.

Слідча ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги, просила відмовити у такій. Пояснила суду, що нею виконані усі необхідні дії під час досудового розслідування кримінального провадження №0000495 від 08.06.2023 року в частині складу злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, зокрема допитані усі необхідні особи, вилучені відеозаписи з камер відеоспостереження, відтак у неї були усі підстави для закриття вищевказаного кримінального провадження в частині складу злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Щодо виконання вимог ухвали слідчого судді від 09.08.2023 року пояснила суду, що матеріали кримінального провадження №0000495 від 08.06.2023 року у неї відсутні, відтак надати такі для огляду у судовому засіданні надати не має можливості.

Прокурор в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення такого, не з`явився.

Дослідивши матеріали скарги в їх сукупності, вислухавши думку учасників справи, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ст. 2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, серед іншого, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі "Танрікулу проти Туреччини", "Ґюль проти Туреччини").

Обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії»

Мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України»

Відповідно до рішення ЄСПЛ в справі "Коробов проти України" від 21 липня 2011 року вказано, що в доказуванні використовується принцип "раціонального сумніву", коли провина доводиться поза розумним сумнівом, що в даному спорі означає необхідність обґрунтування закриття кримінальної справи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні № 11036/03 від 18 березня 2008 року у справі «Ладен проти Польщі», рішення суду повинно забезпечити не тільки право підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до постанови слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 30.06.2023 року було закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000495 від 08.06.2023 року в частині складу злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення.

Згідно до положень ст. 2, ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Аргументуючи висновок про закриття провадження слідча зазначає, що повним та об`єктивним досудовим розслідуванням не встановлено наявності усіх обов`язкових ознак складу злочину, зокрема - корисливого мотиву, як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони.

Згідно приписів п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні скаржник та його захисник вказали на неповноту проведеного досудового розслідування, оскільки слідчою не проведено усіх необхідних слідчих (процесуальних) дій для з`ясування усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Окрім цього, судом береться до уваги те, що слідчою не представлено для огляду у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000495 від 08.06.2023 року, в якому винесено оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження в частині складу злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відтак слідчий суддя позбавлений можливості дослідити виконані слідчою процесуальні дії в межах даного кримінального провадження, а тому слідчий суддя обмежений лише мотивам такого закриття, які наведені в оскаржуваній постанові.

Враховуючи вищевикладене, а також наведені скаржником у поданій скарзі та в судовому засіданні доводи, слідчим суддею встановлено, що жодних доказів на підтвердження того, що нею перевірено усі доводи учасників кримінального провадження для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та які передували висновку про закриття кримінального провадження слідчою не надано, що є суттєвим порушенням вимог КПК України.

Так, згідно вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

У зв`язку з цим слідчий суддя вважає, що існують обставини, що вказують на поверхневість здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, та як наслідок рішення слідчого про закриття кримінального провадження слід оцінювати як невмотивоване.

Згідно з принципу публічності, закріпленого в ст.25 КПК України, слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - потерпілого.

Такі обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яка б не викликала жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію та відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, приходжу до висновку, що скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 30.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000495 від 08.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186, ч.1 ст.162, ст.356 КК України слід задоволити та скасувати вищевказану постанову слідчої.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя ,-

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 30.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000495 від 08.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186, ч.1 ст.162, ст.356 КК України задовольнити.

Скасувати постанову від 30.06.2023 року слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000495 від 08.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186, ч.1 ст.162, ст.356 КК України.

Копію ухвали направити на адресу ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 14.08.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1