Провадження № 1-кс/947/9274/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000747 від 04.05.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, лікаря-офтальмолога поліклініки ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, згідно п. 3.4 Статуту ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України» є неприбутковою організацією.

Згідно п. 4.1.3 цього статуту до основних завдань установи входить провадження діяльності з медичної практики, надання високоспеціалізованої лікувально-діагностичної допомоги населенню України на базі клінічного та поліклінічного підрозділів установи та використання наркотичних засобів для проведення анестезії під час оперативних втручань і для знеболювання в післяопераційному періоді.

Відповідно до виписки із наказу ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України» №102-л від 12.09.2002 року ОСОБА_5 призначено на посаду лікаря-офтальмолога поліклініки на 0,5 ставки на час декретної відпустки ОСОБА_7 та згідно виписки з наказу №92-л від 05.09.2003 року переведено на посаду лікаря офтальмолога поліклініки на 1 ставку.

Відповідно до посадової інструкції лікаря офтальмолога ДУ «Інституточних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України», затвердженої директором ДУ «Інституточних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України» від 22.08.2022 року на ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки:

2.2проводити обстеження і консультації хворих, згідно затверджених нормативних документів на основі принципів дотримання правил медичної деонтології;

2.4оформлювати медичну карту амбулаторного хворого згідно інструкції;

2.5своєчасно та якісно оформлювати всю документацію у кабінеті:

-журнал прийому хворих у кабінеті;

-журнал прийому громадян ближнього та дальнього зарубіжжя;

2.6видавати пацієнту медичний висновок;

2.8своєчасно та якісно підготовлювати пацієнтів до консультації завідувача відділом (або консультантом призначеним зав. Відділом) по профілю захворювання;

2.9своєчасно та якісно підготовлювати пацієнтів до консультації лікаря (старшого консультанта) поліклініки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в квітні 2023 року ОСОБА_8 звернувся до лікаря-офтальмолога вищої категорії консультативної поліклініки ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України» ОСОБА_5 з питань перевірки зору. В ході бесіди ОСОБА_8 з ОСОБА_9 остання повідомила, що у разі отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії на стан придатності до військової служби та подальшого проходження військової служби в лавах Збройних сил України вона, у разі надання їй грошових коштів, складе акт обстеження здоров`я, у якому буде зазначено діагноз з хворобою, яка дає право на отримання відстрочки від призиву до лав Збройних Сил України.

Так, 08.07.2023 року ОСОБА_8 під час проходження військово-лікарської комісії на стан придатності до військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав направлення № 345 для стаціонарного (амбулаторного) обстеження (лікування) до ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар 49/51.

З метою проходження вказаного обстеження ОСОБА_8 11.07.2023 року звернувся до лікаря-офтальмолога вищої категорії консультативної поліклініки ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України» ОСОБА_5 . В ході спілкування у ОСОБА_5 виник злочинний намір на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , на що ОСОБА_5 повідомила, що у разі надання останнім грошових коштів у сумі 5000 доларів США, вона складе акт обстеження здоров`я у якому зазначить хворобу, яка дасть можливість отримати відстрочку від призиву до лав Збройних сил України, на що ОСОБА_8 погодився.

Так, 18.07.2023 року о 13.10 год., після підписання акту обстеження стану здоров`я № 723, згідно якого вказано, що ОСОБА_8 має захворювання глаукома обох очей, яке згідно Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, є підставою для відстрочки від призиву до лав Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, знаходячись у службовому кабінеті № 22 категорії консультативної поліклініки ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 49/51, наддала вказаний акт ОСОБА_8 та одержала від останнього неправомірну вигоду у сумі 5000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 18.07.2023 року складає 182 800 грн.

За вказаних обставин, ОСОБА_5 19.07.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України за кваліфікуючими ознаками одержання працівником установи, яка не є службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням становища, яке займає працівник в установі, в інтересах того, хто надає таку вигоду.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням до слідчого судді і просить обрати відносно підозрюваної ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт, обґрунтовуючи його тим, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваної.

В судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначивши при цьому, що ризики зазначені у клопотанні сторони обвинувачення є необґрунтованими та не доведені прокурором у судовому засіданні. ЇЇ підзахисна з підозрою погоджується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася та має позитивні характеристики. На її утриманні знаходяться батьки, які є пенсіонерами, а тому вона має необхідність працювати, щоб забезпечувати матеріально свою родину. Враховуючи вказані обставини, захисник просила застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або нічного домашнього арешту.

Підозрювана зазначила, що з пред`явленою їй підозрою погоджується та просила обрати відносно неї такий запобіжний захід, не порушуючи який вона б мала можливість відвідувати своїх батьків, які хворіють.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 19.07.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України за кваліфікуючими ознаками одержання працівником установи, яка не є службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням становища, яке займає працівник в установі, в інтересах того, хто надає таку вигоду.

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_5 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: протоколами допиту ОСОБА_8 , протоколом освідування ОСОБА_5 , протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 , протоколом обшуку службового кабінету, результатами негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України. Крім цього, підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що не заперечує обставини викладені у повідомлені про підозру.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Щодо посилання прокурора на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1-5 КПК України, а саме того, що підозрювана ОСОБА_5 може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати, виготовити або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя прийшов до наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про наявність існування ризику можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування чи суду.

Проте, аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Розглядаючи ризик переховування підозрюваної ОСОБА_5 в контексті практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя звертає увагу на наступне: підозрювана ОСОБА_5 заміжня, має постійне місце проживання та місце роботи, а також на її утриманні знаходиться матір, яка є інвалідом ІІ групи, що свідчить про наявність у неї відносно міцних соціальних зв`язків. Також ОСОБА_5 раніше не судима, з підозрою погоджується та від органу досудового розслідування не ухилялася, що на думку слідчого судді значно зменшує ризик її переховування.

Слідчий суддя також погоджується із стороною обвинувачення в частині того, що в рамках даного кримінального провадження існує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваною ОСОБА_5 на свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому ризик незаконного впливу на свідків є об`єктивним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає вказані ризики недоведеним стороною обвинувачення, з огляду на наступне.

Слідчий суддя вважає, що у клопотанні відсутнє належне обґрунтування та аргументування стороною обвинувачення щодо того які саме документи може знищити підозрювана ОСОБА_5 та яким чином вона зможе перешкоджати кримінальному провадженню, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що ризики, передбачені п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження під час розгляду слідчим суддею клопотання.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливе вчинення підозрюваною ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується із стороною захисту, що вказаний ризик також не знайшов свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання з огляду на те, що підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася та характеризується з позитивного боку за місцем мешкання та за місцем роботи.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ніж домашній арешт, в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваною обов`язків.

Між тим, щодо клопотання сторони обвинувачення в частині обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, слідчий суддя вважає, що вказаний запобіжний захід є надто жорстким для підозрюваної ОСОБА_5 та не відповідає ступеню існування ризиків встановлених слідчим суддею у судовому засіданні.

Слідчий суддя, враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_5 з пред`явленою їй підозрою погоджується, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та місце роботи, а також за рішенням суду повинна сплачувати аліменти матері, яка є інвалідом ІІ групи, вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту задля надання можливості останній працювати та заробляти кошти на своє утримання та утримання матері інваліда.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000747 від 04.05.2023 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 19.09.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком 19.09.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3. утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1