Справа № 351/918/22
Провадження № 11-кп/4808/312/23
Категорія ст. 125 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Снятинського районного суду від 06 квітня 2023 року, відносно ОСОБА_8 , за ст. 125 ч.1 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попельники Снятинського району Івано Франківської області, жителя АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого, вважає вирок Снятинського районного суду щодо ОСОБА_8 за ст. 125 ч.1 КК України від 06.04.2023 року таким, що підлягає зміні з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що суд першої інстанції вирішуючи цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_10 стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду у сумі 2000 гривень. Однак, вважає таке рішення незаконним та таким, що не відповідає ст.ст. 23,1066-1068 ЦК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 умисно завдав удар правою рукою в ділянку лівого ока ОСОБА_10 , спричинивши тілесні ушкодження у виді синця лівого ока, саден верхньої повіки лівого ока, а тому судом не достатньо враховано глибину фізичного болю та душевних страждань потерпілого.

Просить вирок Снятинського районного суду від 06.04.2023 року щодо ОСОБА_8 за ст. 125 ч.1 КК України змінити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду не вжив заходів для повного та об`єктивного з`ясування обставин, що мають значення для справи, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що судом при призначенні покарання її підзахисному не враховано характеризуючі дані на особу обвинуваченого, а саме: вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не враховано також те, що всі свідки, які були допитані в судовому засіданні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 перебувають у дружніх відносинах з потерпілим. Не можливо залишити поза увагою і те, що у судовому засіданні свідки, які були допитані не підтвердили факти нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Окрім цього, представником потерпілого ОСОБА_10 було заявлено цивільний позов на суму 30000 гривень на відшкодування шкоди, завданої злочином, однак належних та допустимих доказів на підтвердження того, що потерпілий отримав глибокі фізичні та душевні страждання не було.

Просить вирок Снятинського районного суду від 06 квітня 2023 року скасувати та ухвалити новий вирок яким, виправдати ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

Вироком суду від 06 квітня 2023 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та призначено йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 2000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 умисно вчинив нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , за наступних обставин:

07 червня 2022 року приблизно о 20:10 год. ОСОБА_8 спільно зі своєю дружиною ОСОБА_16 приїхали до господарства батьків ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , з метою з`ясування обставин конфлікту, який виник у родини ОСОБА_8 з сусідами ОСОБА_14 та її братом ОСОБА_10 .

Знаходячись біля господарства своїх батьків, ОСОБА_8 попрямував до помешкання ОСОБА_14 , де в цей час перебував ОСОБА_10 та покликав його до себе на вулицю для розмови, під час якої між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно завдав ОСОБА_10 один удар правою рукою в ділянку лівого ока, внаслідок чого спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця лівого ока та саден верхньої повіки лівого ока, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 08.06.2022 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином своїми умисними діями, які виразилися в умисному нанесенні ОСОБА_10 легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, відповідальність за вчинення якого, передбачена частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.

Під час апеляційного розгляду в порядку клопотання прокурор ОСОБА_7 , подав заяву від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_17 від 29.06.2023 року, із змісту якої вбачається, що він на підставі ст. 403 КПК України відмовляється від поданої апеляційної скарги на вирок Снятинського районного суду від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_7 подану заяву підтримав, інші учасники процесу з приводу поданої заяви не заперечували.

Заслухавши думку учасників апеляційного провадження щодо поданої заяви прокурора колегія суддів вважає, що заяву слід задовольнити, оскільки вона не суперечить вимогам ст. 403 ч.1 КПК України, згідно якої особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Щодо апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , слід зазначити наступне:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, вирок суду першої інстанції від 06 квітня 2023 року скасувати, постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає її безпідставною та необгрунтованою;

- потерпілий ОСОБА_10 та його представник ОСОБА_11 , з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 покладаються на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 404 ч.1КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну й об`єктивну оцінку.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого, на кваліфікацію його дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Доводи наведенні в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу того, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та надав невідповідні висновки, викладені у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки під час судового розгляду не здобуто жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували вину її підзахисного є безпідставними.

У відповідності до положень ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно вимог ст.84 ч.1 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , протокол прийняття заяви пор вчинене кримінальне правопорушення від 08.06.2022 року, протокол проведення слідчого експерименту від 14.07.2022 року за участі потерпілого ОСОБА_10 та фотоматеріалів до нього, висновок судово медичної експертизи № 56 від 08.06.2022 року.

Враховуючи вищенаведені докази, у колегії суддів не виникає сумнівів у їх належності та допустимості, так як вони є послідовними, не суперечать один одному, зібрані відповідно до вимог закону та об`єктивно доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

Окрім цього, слід зазначити, що призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлені.

Однак, враховані характеризуючі дані на особу обвинуваченого згідно досудової доповіді органу пробації, а саме те, що обвинувачений проживає разом із своєю сім`єю, до складу якої входить дружина, неповнолітній син, який перебуває на його утриманні, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як необґрунтовану. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Снятинського районного суду від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ст. 125 ч.1 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5