Справа № 463/6641/23
Провадження № 1-кс/463/5764/23
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви

про відвід судді

16 серпня 2023 р. Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про вчинення кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в :

у провадженні слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про вчинення кримінального правопорушення.

15 серпня 2023 року ОСОБА_3 подала заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 у справі за її скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Подану заяву мотивує тим, що 08.08.2023 року в судовому засіданні з розгляду скарги було встановлено, що головуючий у справі слідчий суддя ОСОБА_4 суміщає посаду судді районного суду м.Львова з посадою в органах досудового розслідування. Зокрема, під час судового засідання суддя ОСОБА_4 збирає докази, з`ясовує обставини кримінального правопорушення. В свою чергу, в Україні виконання посадових обов`язків в органах досудового розслідування оплачується в порядку, передбаченому діючим законодавством України. Численні відеозаписи судових засідань Личаківського районного суду м.Львова дають підстави стверджувати, що для судді ОСОБА_4 є звичною практика безкарного проведення слідчих дій під час виконання обов`язків судді. Вищезазначені обставини знайшли своє підтвердження в ухвалі судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 від 10.08.2023 року, якою доводи скаржниці не спростовано. Відтак, 11.08.2023 року вона звернулась в Державне бюро розслідувань як уповноважений орган досудових розслідувань, акцентуючи увагу на безпрецедентній залежності судді ОСОБА_4 від уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, а також на фактах спрямованого знищення судової системи України. Уваги потребує і необхідність з`ясування наявності дозвільних документів судді ОСОБА_4 на сумісництво щодо яких заявниця звернулась до Вищої ради правосуддя, відсутність яких потребує термінового притягнення зазначеного судді до передбаченої законом відповідальності. Разом з тим, заявниця, як член родини якої аеророзвідник Збройних Сил України загинув під час бойових дій під с.Білогорівка Луганської області акцентує увагу на фактах зухвалої зневаги судді ОСОБА_4 до обов`язку виконання вимог закону, відкритого глузування над категорією учасників судових процесів, до яких належить заявниця. У зв`язку з наведеним, просить заяву про відвід судді задовольнити.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заяву про відвід судді підтримала з підстав викладених у такій, просить заяву задовольнити.

Уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливим розглянути заяву про відвід у її відсутності.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчому судді, судді, присяжному, прокурору, слідчому, дізнавачу, захиснику, представнику, експерту, представнику персоналу органу пробації, спеціалісту, перекладачу, секретарю судового засідання може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Статтею 75 КПК України, закріплено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

У разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_3 09.08.2023 року подала заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 вір розгляду справи № 463/6641/2023 за її скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 10.08.2023 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 .

15 серпня 2023 року ОСОБА_3 повторно подала заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 вір розгляду справи № 463/6641/2023 за її скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За результатами проведеного судового розгляду поданої заяви про відвід, суд, перевіривши викладені у заяві доводи, приходить до висновку, що заява про відвід слідчого судді ОСОБА_4 не підлягає до задоволення, у зв`язку з відсутністю законних підстав (обставин), передбачених ст.75 КПК України, які б виключали можливість участі слідчого судді ОСОБА_4 у розгляді справи № 463/6641/23 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п.12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах «П`єрсак проти Бельгії», «Кіпріану проти Кіпру», «Грівз проти Сполученого Королівства»).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клейн та інші проти Нідерландів»).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18).

Як вбачається із матеріалів заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , у ній не вказано жодної із вищезазначених обставин для відводу судді, обставини, які викладені у заяві про відвід не свідчать про упередженість або зацікавленість слідчого судді у розгляді даної скарги.

Враховуючи вищенаведене, оскільки перелік підстав для відводу судді є вичерпним, однак заявником не зазначено жодної обставини, яка б свідчила про необ`єктивність чи упередженість слідчого судді, мотиви зазначені останнім не передбачені положеннями ст.75 КПК України, а тому у задоволенні заяви про відвід слідчого судді слід відмовити.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 107 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про вчинення кримінального правопорушення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1