Провадження №1-кс/369/2374/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 від 28.02.2023 року про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001944 від 02.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 від 28.02.2023 року про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001944 від 02.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в якій він просив:

поновити строк на оскарження постанови слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 від 28.02.2023 року, про закриття кримінального провадження №0001944 від 02.11.2021 року;

визнати протиправною та скасувати постанову слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 від 28.02.2023 року, про закриття кримінального провадження №0001944 від 02.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України;

зобов`язати слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 або іншу уповноважену особу СВ Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області, відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001944 від 02.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і провести досудове розслідування.

Вимоги скарги мотивовані тим, що 02.11.2021 року в м. Боярка, по вул. Шевченка водій ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом Opel Vectra державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на ОСОБА_4 , внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості та була госпіталізована до Київської обласної лікарні. По даному факту, слідчим відділом Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проведено досудове розслідування за кримінальним провадженням №0001944 від 02.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

28.02.2023 року слідчим відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майором поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001944 в зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Так, адвокат ОСОБА_3 зазначає, що з постановою категорично не згоден, вважає її передчасною, необґрунтованою та такою, яка порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України. Вказує, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, а висновки, які в ній містяться щодо відсутності в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення не відповідають фактичним обставинам.

Скаржник посилається на те, що слідчим не усунуті протиріччя в показаннях водія ОСОБА_6 щодо швидкості руху його автомобіля, моменту виявлення пішохода, не поставлено під сумнів правдивість таких показань.

Також адвокат вказує на можливу упередженість слідчого під час проведення досудового розслідування. Зазначає, що 02.02.2022 року слідчий Дубчак прийняв постанову про призначення експертизи механізмів та обставин дорожньо-транспортної пригоди (в описі матеріалів кримінального провадження зазначена постанова має назву «постанова про призначення інженерно-транспортної експертизи). У постанові серед іншого міститься питання до експертів щодо технічної спроможності показів водія автомобіля «Opel Vectra» ОСОБА_6 . Але, листом Київського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 29.04.2022 року №19/111/12-1/12840 вказується, що 22.04.2022 року за вих. №1106/109/1700/00/22 від 15.04.2022 року надійшла постанова із Фастівського РУП ГУНП, про залишення постанови від 02.02.2022 року без виконання.

Скаржник звертає увагу суду, що слідчий прийняв постанову про залишення постанови про призначення експертизи механізмів та обставин дорожньо-транспортної пригоди від 02.02.2022 року без виконання, але, дану постанову не долучено до матеріалів досудового розслідування.

Вказує, що експерти на питання щодо технічної спроможності показань водія ОСОБА_6 могли б надати висновки, які б спростовували твердження водія що він рухався 50 км/год на момент виявлення небезпеки у вигляді пішохода та виявив пішохода лише за 3 метри від свого автомобіля. Але слідчий відмінив проведення такої експертизи.

Адвокат вказує, що слідчий ігнорує свідчення та інформацію, які надані безпосередньо потерпілою ОСОБА_4 . Зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження фактично базується на висновку інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/6656/-ІТ від 20.02.2023 року, яка в свою чергу спирається на дані та інформацію, що отримані при проведенні слідчого експерименту 20.01.2023 року. Цей слідчий експеримент від 20.01.2023 року проведений без участі потерпілої, слідчий не інформував потерпілу про дату проведення цього експерименту. У слідчому експерименті від 20.01.2023 року брав участь лише водій та свідок ОСОБА_7 .

Скаржник зазначає, що слідчий, 20.01.2023 року, під час проведення слідчого експерименту, відтворював обставини ДТП без залучення потерпілої, а також, проігнорував показання потерпілої які вона вже надавала.

На думку представника, покази свідка ОСОБА_7 є сумнівними, взаємовиключними, мають протиріччя, що призводить до логічного висновку про неправдивість її свідчень. Вказує, що ОСОБА_7 є другим учасником слідчого експерименту від 20.01.2023 року, який став вирішальним для закриття кримінального провадження.

Адвокат звертає увагу суду, що висновок інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/6656/-ІТ від 20.02.2023 року є помилковим, упередженим, базується на невірних вхідних даних, зроблений із порушенням існуючих методик вирішення питання про наявність або відсутність у водія транспортного засобу технічної можливості запобігти наїзду на пішохода на пішохідному переході.

Скаржник відмічає, що слідчим: не здійснено повний комплекс слідчих дій та слідчий експеримент від 20.01.2023 року проведено упереджено та без участі потерпілої, не здійснено необхідних заходів щодо розшуку водія автобусу та не допитано його в якості свідка, не надано оцінку та не проведено експертизу стосовно обставин ДТП у розрізі свідчень водія ОСОБА_6 , що він побачив пішохода лише за 3 метри від авто, при цьому їхав зі швидкістю 50км/год.

За таких обставин, адвокат ОСОБА_3 вважає постанову про закриття кримінального провадження від 28.02.2023 року незаконною, передчасною та необґрунтованою. Вказує, що постанова ґрунтується на результатах, які отримані у слідчому експерименті від 20.01.2023 року, що проведений з порушенням процесуального законодавства, без потерпілої та врахування її свідчень. Обґрунтування закриття кримінального провадження фактично зводиться до висновку інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/6656/-ІТ від 20.02.2023 року, який використовує невірну формулу розрахунку зупиночного шляху авто для даної ситуації, спирається на невірні дані та інформацію, що отримана при проведенні слідчого експерименту 20.01.2023 року.

Одночасно адвокат ОСОБА_3 ставить питання про поновлення строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження. В обґрунтування причин пропуску строку вказує, що копію оскаржуваної постанови у встановленому КПК України порядку потерпіла ОСОБА_4 не отримувала. Про закриття кримінального провадження скаржнику стало відомо 30.06.2023 року під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін документами (підсистему «Електронний суд») подав клопотання в якому просив розгляд скарги проводити за його відсутності, вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання слідчий слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_5 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких клопотань чи заперечень суду не подавав.

Виходячи з ч.3 ст. 306 КПК України відсутність прокурора, слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї копії документів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Клопотання адвоката ОСОБА_3 щодо поновлення строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження з підстав, наведених в скарзі, слідчий суддя вважає таким, що підлягає задоволенню, оскільки, на переконання судді, цей строк пропущено з поважних причин.

Виходячи з п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що ст.22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора як рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені ст.284 КПК України. При цьому, згідно з п.2 ч.1. ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

З наведених положень законодавства випливають вимоги до постанови слідчого про закриття провадження, зокрема, всебічність, повнота і неупередженість дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки, законність, обґрунтованість і вмотивованість, неупередженість процесуальних рішень, а також дотримання процесуального порядку і підстав закриття кримінального провадження, повнота вчинених під час досудового розслідування дій. Відповідно, недодержання цих вимог є підставою для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що Фастівським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області 02.11.2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0001944 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

28.02.2023 року слідчим відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майором поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001944 в зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Прийняте слідчим рішення про закриття кримінального провадження мотивоване тим, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 02.11.2021 близько 07 год. 40 хв. по автомобільній дорозі вул. Шевченка в м. Боярка Фастівського району Київської області, під час якої водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у світлу пору доби, рухаючись по проїзній частині, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сталась внаслідок порушення останньою вимог пунктів: п. 4.14 згідно з яким: пішоходам забороняється: а) «виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху», г) «затримуватися і зупинятися на проїжджій частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

У постанові про закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_8 дійшов висновку, що відповідність дій учасника дорожнього руху - водія автомобіля марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , вимогам Правил дорожнього руху України під час досудового розслідування досліджено та встановлено, що останній не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода.

Також слідчий ОСОБА_8 вказує, що висновком судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/6656-ІТ від 20.02.2023 встановлено, що водій автомобіля «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для його руху.

Слідчим суддею встановлено, що постанова про закриття закриття кримінального провадження №0001944 від 02.11.2021 року ґрунтується на висновку інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/6656/-ІТ від 20.02.2023 року.

Разом із тим, висновок інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-23/6656/-ІТ від 20.02.2023 року базується на даних, які отримані під час проведення слідчого експерименту від 20.01.2023 року.

Слідчим суддею також встановлено, що при проведенні слідчого експерименту від 20.01.2023 року до нього не залучено потерпілу ОСОБА_4 , слідчий проігнорував показання потерпілої під час відтворення розташування автомобілів на момент ДТП.

Слідчий суддя погоджується із доводами скаржника щодо не усунення слідчим протирічь щодо швидкості руху автомобіля «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також із твердженням про невірний розрахунок слідчим величини віддалення автомобіля від місця наїзду у момент виникнення небезпеки для руху.

Є слушними доводи сторони, що величина віддалення автомобіля від місця наїзду у момент виникнення небезпеки для руху має встановлювати експерт із відповідною кваліфікацією. Також слідчий не приводить формул та зрозумілих обґрунтувань щодо своїх розрахунків величини віддалення автомобіля «Opel Vectra» від місця наїзду у момент виникнення небезпеки для руху.

Слідчий суддя зазначає, що у висновку інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-23/6656/-ІТ від 20.02.2023 року застосовуються дані щодо величини віддалення автомобіля від місця наїзду у момент виникнення небезпеки для руху - 27,6 метрів. Висновок експерта про відсутність у водія автомобіля «Opel Vectra» технічної можливості уникнення наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування основується на порівнянні величини зупиночного шляху автомобіля «Opel Vectra» із відстанню від автомобіля до місця наїзду в момент виявлення пішохода на проїзній частині (величиною віддалення автомобіля від місця наїзду у момент виникнення небезпеки для руху).

Але, розрахунок відстані від автомобіля до місця наїзду в момент виявлення пішохода на проїзній частині проведений слідчим самостійно під час проведення слідчого експерименту від 20.01.2023 року. Слідчий не наводить формул за якими він проводив розрахунок величини віддалення автомобіля від місця наїзду у момент виникнення небезпеки для руху, а також під час проведення слідчого експерименту від 20.01.2023 року ігнорує показання потерпілої щодо обставин ДТП.

Слідчий суддя погоджується із доводами скаржника про суперечливість показів ОСОБА_7 , із врахуванням того що у протоколі допиту свідка від 26.01.2022 року ОСОБА_7 стверджує, що помітила як потерпіла потрапила під автомобіль «Opel Vektra», від чого її підкинуло вверх та вона перелетіла автомобіль «Opel Vektra». Але, в протоколі проведення слідчого експерименту від 20.01.2023 року зафіксовані інші показання свідка ОСОБА_7 , яка вказує що темп руху пішохода вказати не може, бо не бачила рух потерпілої та самого наїзду на пішохода вона також не бачила.

З оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності.

Ігнорування показань потерпілої під час відтворення обставин ДТП, незалучення її до проведення слідчого експерименту від 20.01.2023, протиріччя в показаннях свідків, відсутність правильних розрахунків величини віддалення автомобіля від місця наїзду у момент виникнення небезпеки для руху свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що дозволяє прийти до висновку про відсутність в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, щорозслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». (Алексахін проти України п.55).

Слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine, № 15007/02, п. п. 74-75, рішення від 07 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

До повноважень слідчого судді, у відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цьогоКодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

При цьому, слідчий суддя, виходячи зі змісту ч. 5 ст. 40 КПК України, не має повноважень надати конкретні вказівки (зобов`язати) слідчому чи дізнавачу щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій, дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України).

Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б з існування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою тверджень чи неспростовних презумпцій факту.

При здійсненні відновленого досудового розслідування за кримінальною справою, органу досудового розслідування потрібно виконати необхідні дії, у тому числі провести слідчий експеримент із залученням потерпілої та повторну інженерно-транспортну експертизу на основі отриманих даних, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, з ретельним аналізом доводів, викладених скаржником.

Отже, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування проведено з порушенням вимог Закону, без повного, об`єктивного дослідження доказів справи та з`ясування всіх обставин справи. Слідчим не вжито заходів для всебічного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, постанова про закриття кримінального провадження є передчасно та необґрунтованою, тому слідчий суддя дійшов переконання, що з метою виконання вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, скарга адвоката ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 28, 40-1, 284, 303, 304, 307, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Поновити адвокату ОСОБА_3 строк на оскарження постанови слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 від 28.02.2023 року, про закриття кримінального провадження №0001944 від 02.11.2021 року.

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову від 28.02.2023 року слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження №0001944 від 02.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - задовольнити частково.

Постанову слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 від 28.02.2023 року, про закриття кримінального провадження №0001944 від 02.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - скасувати.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9