ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7760/22 (1-кс/953/2983/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/589/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: особисте зобов`язання
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000383 від 21.07.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

24.04.2023 року старший слідчий ОВС ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000383 від 21.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27 - ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27 - ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України, яку підтверджував наданими до клопотання доказами і наявністю ризиків, передбачених п.п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий корупційний злочини, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, що вказує на те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування.

Зазначав, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, а також його стан здоров`я, а саме з 2022 року хворіє на базальноклітинний рак шкіри, інфільтративна форма, раніше не судимий.

Вважав, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_6 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого.

Згідно ухвали, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, до 13.06.2023 року включно, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не вдлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватись від спілкування із службовими особами та працівниками Малоданилівської селищної ради Харківської області, іншими підозрюваними та свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме заборонити підозрюваному залишати житло без дозволу слідчого, прокурора та суду у період з 23.00 год. до 05.00 год.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні ообливо тяжкого злочину, який є корупційним та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, при цьому заборонено застосування ст. 69 КК України щодо призщначення більш м`якого покарання та ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням. Отже вважав, що застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не вбачається за можливе, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані із позбавленням волі, не зможуть запобігти встановленого судом ризику.

15.05.2023 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_8 , в якому він просив розглянути його апеляційну скаргу без його участі.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що ОВС ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000383 від 21.07.2022, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 27 ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 28 - ч.1 ст. 366 КК України.

21.02.2023 о 13.30 год. підозрюваного ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 27 ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України, а саме організація заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах, організованою групою; організації внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинене організованою групою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий суддя суду першої інстанції визнав доведеним наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КК України. Також встановив, що ОСОБА_6 судимостей не має, працює ФОП, хворіє на базальноклітинний рак шкіри, подагру, цукровий діабет 2 тип, псоріаз, аденому передміхурової залози, сольовий діатез, а також гіпертонічну хворобу та потребує лікування; є внутрішньо-переміщеною особою та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаного вище ризику, доведеного прокурором в суді; даних про особу підозрюваного, його сімейного стану, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється, слідчий суддя вважав, що запобігання встановленому під час розгляду клопотання ризику можливе не лише при умові застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і вважав достатнім для досягнення вказаної мети застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

На виконання вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, норма ч.4 ст.194 КПК України містить вказівку про те, що слідчий суддя, суд при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу має право застосувати більш м`який запобіжний захід, якщо прокурор не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України. Тобто зі змісту цієї норми вбачається право слідчого судді на власний розсуд вирішувати, який запобіжний захід може забезпечити запобігання ризикам.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 , до вчинення кримінальних правопорушень, згідно підозри.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, але запобігання цьому ризику, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, враховуючи відомості про особу підозрюваного, згідно чинного КПК України не виключається.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України, тобто у організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах, організованою групою; організації внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинене організованою групою.

Натомість, ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працевлаштований, є внутрішньо-переміщеною особою, має місце проживання, пенсіонер, хворіє на базальноклітинний рак шкіри, подагру, цукровий діабет 2 тип, псоріаз, аденому передміхурової залози, сольовий діатез, а також має гіпертонічну хворобу, а тому колегія суддів вважає, що вказані обставини суттєво мінімізують існування ризику того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування, тому не обґрунтованими є доводи слідчого та прокурора щодо наявності підстав для обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину не може сама по собі слугувати виключною підставою для тримання особи під вартою, до чого прирівняно і домашній арешт.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання поза розумним сумнівом здатен запобігти ризику, передбаченому ч.1 ст. 177 КПК України.

Поряд з цим слід зауважити, що матеріали судового провадження, а також доводи апеляційної скарги прокурора не містять будь-яких відомостей про те, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваний ОСОБА_6 порушував процесуальні обов`язки, які були на нього покладені.

Тому, як слушно зазначив суд першої інстанції, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаного вище ризику, відомостей про особу підозрюваного, його сімейний стан, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, згідно підозри, колегія суддів дійшла висновку, що запобігання встановленому ризику для досягнення мети виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків можливо застосувати до підозрюваного запобіжний заходу вигляді особистого зобов`язання.

Крім того, сторони повідомили, що на час апеляційного розгляду у цьому кримінальному провадженні виконуються процесуальні дії, передбачені ст. 290 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що особисте зобов`язання, з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_6 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2023 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :