КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 31 травня 2023 року апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, громадянин України, офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 19 червня 2023 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у тому числі, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам провадження.

Зокрема, зазначає, про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи можливість реального покарання за злочин у вчиненні якого підозрюється та який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, санкція статті, передбачає покарання, у разі визнання його винним, у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років і з конфіскацією майна, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Крім того, ОСОБА_6 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний момент органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження всіх речових доказів, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи не під вартою останній зможе переховувати вказані речі.

На переконання прокурора, судом не враховано обстави вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у здійсненні незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин, та саме за місцем його проживання виявлено електронні ваги, які останній міг використовувати при розфасуванні наркотичного засобу з метою його подальшого збуту. Застосування відносно підозрюваного домашнього арешту за місцем проживання - а фактично за місцем вчинення злочинів, не сприятиме досягненню мети запобіжного заходу.

Також, слідчим суддею також не взято до належної уваги і реальність ризику, що підозрюваний незаконно впливатиме на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи не під вартою та знаючи про місце проживання свідків (зокрема його дружини, понятих, які були присутні під час вилучення у підозрюваного психотропних речовин) зможе незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань, користуючись при цьому міжособистісними відносинами з останніми. Вказані свідки мають бути допитані в подальшому судом безпосередньо при розгляді кримінального провадження, а їхні показання мають важливе значення для встановлення об`єктивної істини у даному провадження.

Не взято до уваги і реальність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. Зокрема, не враховано даних про особу підозрюваного, який наразі вже підозрюється у вчиненні двох злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а інше джерело доходів у нього відсутнє. Оскільки він немає офіційного джерела доходів, а злочин, в якому підозрюється вчинено з корисливих мотивів, що свідчить що задля власної наживи, ОСОБА_6 , перебуваючи не під вартою зможе вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Зважаючи на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, на даний час не виконанні всі слідчі дії, спрямовані на отримання та перевірку доказів, ОСОБА_6 перебуваючи не під вартою, може вчиняти ряд дій, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням наведеного, на думку прокурора лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, доводи підозрюваного та його захисника щодо необхідності залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Бучанським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 19 квітня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000210, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

19 квітня 2023 року ОСОБА_6 затримано та наступного дня повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

21 квітня 2023 року старший слідчий слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначивши заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено, застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що слідчим і прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання заявленим у клопотанні ризикам.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Частиною 5 статті 132 КПК України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Так, оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.Виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Разом з тим, як уважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки слідчим і прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти заявленим у клопотанні ризикам, не спростовують такий висновок слідчого судді і доводи викладенні в апеляційній скарзі прокурора, у зв`язку з чим відносно підозрюваного цілком можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, і саме такий запобіжний захід, у даному випадку буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання заявленим у клопотанні ризикам.

Крім того, Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з матеріалів судового провадженні не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, навіть з урахуванням усіх доводів викладених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 19 червня 2023 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 369/5834/23 Справа №11-сс/824/3049/2023 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1