Справа 556/1965/23
Номер провадження 1-кс/556/384/2023
У Х В А Л А

Іменем України

про арешт майна

11.07.2023 року.

Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець клопотання cлідчого СВ відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, яке погоджене прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що відділенням поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000213 від 08 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В ході досудового розслідування даного провадження виникла необхідність арешту майна, а саме: автомобіля, марки «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 ; мотоцикла, марки «LIFAN LF175-2E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 , що були вилучені під час огляду місця події, 07.07.2023.

Слідчий вказує, що накладення арешту на вказане майно дасть можливість забезпечення позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а також транспортні засоби необхідні для проведення ряду судових експертиз.

Належним чином повідомлені власники транспортних засобів в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, надали заяви про розгляд клопотання у їх відсутності, клопотання підтримують повністю.

Дослідивши надані матеріали клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що у проваджені відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 від 08 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

07 липня 2023 року, після проведення огляду місця події, вилучено з місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, марки «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 та мотоцикл, марки «LIFAN LF175-2E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 .

08 липня 2023 року автомобіль, марки «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоцикл, марки «LIFAN LF175-2E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано та прилучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ. (постанова слідчого СВ Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області від 08.07.2023).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , власником автомобіля, марки «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 житель АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_4 , власником мотоцикла, марки «LIFAN LF175-2E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 .

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.1, п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено неохідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Оскільки транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, клопотання про арешт майна є належно обґрунтованим, подано до суду із дотриманням вимог ч.5 ст.171 КПК України, накладення арешту на вказане майно дасть можливість забезпечити збереження речового доказу а також позбавить можливості відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Окрім того, статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчим доведено необхідність арешту майна, наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а також враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) із забороною використовувати та розпоряджатися ним може привести до зміни чи знищення речових доказів, з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 , про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль, марки «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 ; мотоцикл, марки «LIFAN LF175-2E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 .

Арешт накласти у формі встановлення заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним в ухвалі майном.

Залишити вказані транспортні засоби для зберігання на території стоянки автомобілів відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, що за адресою: смт.Володимирець, вул. Грушевського 63, Вараського району Рівненської області.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1