ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1293/23 Справа № 191/3413/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2023 року про задоволення клопотання Синельниківської виправної колонії №94, узгоджене з спостережною комісією Синельниківської районної державної адміністрації стосовно засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2023 року було задоволено клопотання Синельниківської виправної колонії №94, узгоджене з спостережною комісією Синельниківської районної державної адміністрації стосовно засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання в ДУ «СВК № (94)», зарекомендував себе з позитивної сторони, за власним бажанням на добровільній основі виконував обов`язки днювального овочевого цеху, з 01.11.2022 року офіційно працевлаштований в їдальні установи на посаді - кухар. Відбуваючи покарання в установі здобув професію «Електрогазозварник», має гарантійний лист на працевлаштування.

Суд першої інстанції вказав, що за період з 28.07.2021 року до 19.10.2022 року засуджений має три заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, мав одне стягнення за період відбування покарання, яке погашено, станом на 28.11.2022 року відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, соціально-корисні зв`язки задовільні, станом на 23.01.2023 року його не відбута частина покарання складає 1 рік 2 місяці 19 днів, вину у скоєному злочині визнає, усвідомлює повністю та розкаюється у вчиненому.

Суд першої інстанції зазначив, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 погасив виконавчий лист на суму 2824,66 грн, заборгованості не має.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.02.2023 року та постановити ухвалу, якою відмовити в застосуванні до засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України.

Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що при розгляді клопотання стосовно засудженого ОСОБА_7 суд не врахував той факт, що останній не довів своє виправлення.

Вказав, що відповідно до записів у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 від 27.11.2020 року -«Засуджений намагається стати на шлях виправлення», від 25.03.2021, 02.12.2021, 17.05.2022, 08.08.2022 - «Засуджений стає на шлях виправлення», від 11.11.2022 - «Засуджений довів своє виправлення».

Прокурор вказав, що суд першої інстанції не врахував особу засудженого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий за умисні злочини, за час відбування покарання в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» характеризується позитивно, мав лише 3 заохочення і 1 стягнення, не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу, не працевлаштований на виробництві установи.

Прокурор зазначив, що згідно з характеристики на засудженого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі як окремих осіб оцінюється як середній.

Тому прокурор вважає, що засуджений не міг довести своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 10.06.2020 року за ст.186 ч.2, ст.309 ч.2, ст.185 ч.2, ст.70 ч.1 Кримінального кодексу України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

За період перебування в ДУ Синельниківській випраній колонії (№94) засуджений ОСОБА_7 має три заохочення, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, мав одне стягнення, яке погашено.

Також, ОСОБА_7 за власним бажанням на добровільній основі виконував обов`язки днювального овочевого цеху. З 01.11.2022 року офіційно працевлаштований в їдальні установи на посаді - кухар. Відбуваючи покарання в установі здобув професію «Електрогазозварник».

Крім того, ОСОБА_7 провину у скоєнному злочині визнав, розкаявся у вчиненому, а також за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 погасив виконавчий лист на суму 2824,66 грн, заборгованості не має.

Колегія суддів зазначає, що прокурор у своїй апеляційній скарзі не навів жодної обставини, яка б ставила під сумнів виключно позитивні відомості про особу обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи виключно позитивну характеристику засудженого ОСОБА_7 , його ставлення до порядку та умов відбування покарання у виді позбавлення, наявність заохочень, у своїй сукупності свідчать про те, що мета покарання, визначена ч. 2 ст. 50 КК України у даному випадку досягнута та засуджений не лише став на шлях виправлення, а й довів його, що є підставою для звільнення його від подальшого відбування покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги прокурора та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що засуджений ОСОБА_7 може бути умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання, оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2023 року про задоволення клопотання Синельниківської виправної колонії №94, узгоджене з спостережною комісією Синельниківської районної державної адміністрації стосовно засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2023 року про задоволення клопотання Синельниківської виправної колонії №94, узгоджене з спостережною комісією Синельниківської районної державної адміністрації стосовно засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4