печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000965 від 12.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у не встановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не раніше 2018 року, з метою збагачення та покращення свого матеріального становища, подальшого прибуткового ведення власного бізнесу та вчинення корисливого злочину, ОСОБА_5 вступив у попередню змову з раніше знайомим йому ОСОБА_7 , депутатом Кропивницької міської ради восьмого скликання.

Реалізовуючи свій злочинний умисел щодо майнового збагачення у вигляді заволодіння грошовими коштами та/або нерухомістю, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 вигадали неіснуючий борг на загальну суму 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США, який вирішили вимагати у раніше знайомого їм партнера по бізнесу - ОСОБА_8 .

На виконання свого злочинного наміру ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 розробили план матеріального збагачення, а саме: вимагання у ОСОБА_8 грошових коштів та/або нерухомості під виглядом наявності в останнього перед ними грошового боргу. При цьому, об`єктивно усвідомлюючи, що ОСОБА_8 добровільно гроші та цінне майно не передасть, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 вирішили у разі необхідності під час висунення вимог повернення неіснуючого боргу здійснювати психологічний тиск на нього, переконуючи у реальності такого боргу, в тому числі із висловленням погроз застосування насильства щодо нього та/або його близьких родичів.

Так, з метою реалізації свого злочинного наміру, маючи прямий умисел на виконання заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 у не встановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше квітня 2021 року, оголосили ОСОБА_8 про наявність в останнього перед ними нібито існуючого боргу та висунули категоричну вимогу про термінове його погашення шляхом продажу належного його близьким родичам майна або оформлення договорів позики та іпотеки.

Ураховуючи сталі соціальні зв`язки в суспільстві, а також непоодинокі погрози насильством у вигляді фізичної розправи над ОСОБА_8 та його близькими родичами, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 змусили потерпілого переконати свою дружину здійснити нотаріальне оформлення неіснуючих позик грошових коштів із зобов`язанням передати в іпотеку позикодавцю належне їй спільно набуте майно.

Так, 07.04.2021 під страхом фізичного насильства ОСОБА_8 переконав свою дружину ОСОБА_9 на підписання договорів позики та іпотеки на загальну суму 100 000 (сто тисяч) доларів США (що за курсом Національного банку України на дату підписання становило 2 800 000 (два мільйони вісімсот тисяч гривень 00 копійок).

Крім того, 07.09.2021 під страхом фізичного насильства та сприйняття погроз з боку ОСОБА_5 і ОСОБА_7 як реальних ОСОБА_8 повторно переконав свою дружину ОСОБА_9 на підписання договорів позики та іпотеки на загальну суму 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США (що за курсом Національного банку України на дату підписання становило 1 350 000 (один мільйон триста п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Підписанням таких договорів позик та іпотек ОСОБА_5 і ОСОБА_7 фактично створили підґрунтя для подальшого вимагання у ОСОБА_8 грошових коштів та/або суспільно набутого майна, що опинилось у заставі, а саме: квартири АДРЕСА_1 , нежитлової будівлі АДРЕСА_2 , вбудованого в житловий будинок АДРЕСА_3 та нежитлового приміщення АДРЕСА_4 , а всього на загальну суму 4 150 000 (чотири мільйони сто п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Після підписання зазначених договорів позик та іпотек, усвідомлюючи успіх своїх злочинних дій та враховуючи заляканий стан потерпілого, з метою збільшення свого майнового стану та покращення матеріального становища ОСОБА_5 за узгодженням спільних дій із ОСОБА_7 оголосили зобов`язання ОСОБА_8 про щомісячну виплату грошових коштів як винагороди за користування отриманими грошовими коштами в розмірі 3 (трьох) відсотків від загальної суми, що становить 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США (що за курсом Національного банку України на 07.09.2021 становило 120 645 (сто двадцять тисяч шістсот сорок п`ять гривень 00 копійок).

21.06.2022 та 20.10.2022 у зв`язку з несплатою грошових коштів за неіснуючий борг, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на вимагання майна близьких родичів потерпілого, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 в умовах запровадженого в Україні правового режиму воєнного стану одержали задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у вигляді реалізації житлового будинку АДРЕСА_5 та нежитлової будівлі АДРЕСА_2 відповідно, «списавши» ОСОБА_8 вигаданий борг у сумі 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США.

Крім того, 15.09.2022 ОСОБА_5 і ОСОБА_7 одержали задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у вигляді реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_4 , «списавши» ОСОБА_8 вигаданий борг у сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США.

У подальшому 05.06.2023 ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 , усвідомлюючи неспроможність ОСОБА_8 виплачувати неіснуючий борг та заздалегідь надумані відсотки за ним, перебуваючи у приміщенні на АДРЕСА_6 , із застосуванням фізичної сили до останнього, яка виразилась в заподіянні ОСОБА_7 ударів гумовим кийком по голові та іншим частинам тіла потерпілому, став вимагати, в умовах воєнного стану, виплати грошових коштів. Отримавши повідомлення про їх відсутність, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , продовжуючи нанесення фізичних ударів потерпілому, стали вимагати переоформлення та/або продажу до 14.06.2023 майна близьких родичів ОСОБА_8 , а саме: належної його вітчиму ОСОБА_10 квартири АДРЕСА_7 , в якій також проживає його мати ОСОБА_11 .

Також 12.06.2023 о 14 год 20 хв ОСОБА_5 з метою реалізації злочинного наміру у вигляді заволодіння майном біля магазину «АТБ» на вул. Вокзальній, 35-А, у м. Кропивницькому Кіровоградської обл., за узгодженням спільних дій із ОСОБА_7 зустрівся з потерпілим та передав йому ксерокопії документів на ім`я сина ОСОБА_7 - ОСОБА_12 з вимогою оформлення довіреності з правом переоформлення (зміни) власника квартири АДРЕСА_7 , погрожуючи, що на виготовлення довіреності ОСОБА_8 має строк у кілька діб або до нього буде застосоване фізичне насильство.

20.06.2023 о 15 год 50 хв потерпілий ОСОБА_8 у телефонній розмові по мобільному телефону проінформував ОСОБА_7 про вжиття заходів з продажу квартири з метою виплати грошових коштів на вимогу останнього і ОСОБА_5 , а також отримання від покупців завдатку в сумі 1 000 (однієї тисячі) доларів США.

Наступного дня, тобто 21.06.2023, о 10 год 50 хв, перебуваючи біля с. Мар`янівка Новоукраїнського р-ну Кіровоградської обл., потерпілий зустрівся із ОСОБА_5 і ОСОБА_7 і під впливом погроз насильством передав останньому грошові кошти в сумі 1 000 (одна тисяча) доларів США, отриманих як завдаток від майбутнього продажу нерухомого майна близьких родичів. Під час зустрічі ОСОБА_7 і ОСОБА_5 , усно висловлюючи погрози фізичною розправою над потерпілим в умовах воєнного стану, вимагаючи грошові кошти у частковому розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, отримали від ОСОБА_8 1 000 (одну тисячу) доларів США та дали останньому час на передачу залишку в сумі 29 000 (двадцяти дев`яти тисяч) доларів США.

Разом з тим, з метою приховування факту вимагання та отримання грошових коштів ОСОБА_7 власноручно дав потерпілому розписку про отримання частки грошових коштів як погашення боргу.

Водночас з урахуванням залишку суми від неіснуючого боргу та відсотків від нього ОСОБА_5 і ОСОБА_7 шляхом вимагання та висловлення погроз застосування насильства змусили потерпілого написати розписку про наявність у ОСОБА_8 перед ОСОБА_7 боргу на загальну суму 91 000 (дев`яносто одна тисяча) доларів США.

У подальшому 26.06.2023 об 11 год 17 хв з метою вчинення психологічного тиску на ОСОБА_8 . ОСОБА_7 зателефонував йому на мобільний телефон та з погрозою застосування фізичного насильства висловив незадоволення з приводу непередачі раніше озвученої суми грошових коштів. Цього ж дня, тобто 26.06.2023 о 12 год 30 хв, з метою демонстрації серйозності своїх дій та створення реальності небезпеки у вигляді насильства в умовах воєнного стану щодо ОСОБА_8 , у магазин останнього на АДРЕСА_8 приїхав ОСОБА_5 , який завдав потерпілому удару долонею руки по потилиці та демонстрував наявний у руці предмет, схожий на ніж, чим погрожував потерпілому фізичною розправою, яка було сприйнята останнім як реальна.

Також 11.07.2023 у денний час доби під час зустрічі потерпілого з ОСОБА_5 і ОСОБА_7 за їх вказівкою у приміщенні буд. АДРЕСА_6 , ОСОБА_7 у черговий раз завдав ударів ОСОБА_8 руками по грудній клітці та голові, вимагаючи прискорення процесу продажу квартири та передачі їм виручених грошових коштів.

20.07.2023 об 11 год 30 хв під час зустрічі з ОСОБА_5 і ОСОБА_7 за їх вказівкою у приміщенні цього ж офісу останній з метою вчинення психологічного тиску, висловлюючись нецензурною лайкою, повторно неодноразово завдав потерпілому ударів руками та ногами в різні частини тіла, чим спричинив тілесні ушкодження та фізичний біль. Висловлюючи погрози фізичною розправою, які ОСОБА_8 сприйняв як реальні та небезпечні для його життя та здоров`я, ОСОБА_7 погрожував забрати все майно останнього та його близьких родичів у рахунок вигаданого неіснуючого боргу, а також надав потерпілому час на передачу частини грошових коштів у сумі 29 000 (двадцять дев`ять тисяч) доларів США.

07.08.2023 об 11 год. 45 хв. під час перебування в офісному приміщенні на АДРЕСА_6 ОСОБА_8 , на виконання вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , побоюючись погроз насильства над собою, обмеження своїх та прав та прав своїх близьких родичів на майно, передав ОСОБА_7 частину грошових коштів у сумі 29 000 (двадцять дев`ять тисяч) доларів США в якості погашення частки вигаданого боргу, які в подальшому були виявлені та вилучені працівниками правоохоронних органів в приміщенні вказаного офісу.

У судовому засіданні з розгляду клопотання прокурор підтримав клопотання, посилаючись на викладені у ньому обставини.

У судовому засіданні з розгляду клопотання адвокати та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, просили відмовити.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

07.08.2023 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Копії клопотання та доданих до нього матеріалів у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, згідно з п. 3, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя враховує ч. 5 ст. 9 КПК України, якою передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слідчим у клопотанні та доданих документів, а також прокурором під час судового засідання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінують є особливо тяжким, та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років та будучи обізнаним про міру покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин з метою уникнення покарання останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Окрім того, заважаючи на те, що підозрюваний знаходився у попередній змові з підозрюваним ОСОБА_7 , який являється депутатом Кропивницької міської ради VIII скликання, він може використати наявні спільні політичні зв`язки для виїзду за кордон.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час у межах досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема: не встановлені всі причетні до вчинення кримінального правопорушення особи (ймовірні інші співучасники перевіряються на причетність до вчинення кримінальних правопорушень), не встановлено всіх місць тимчасового проживання та перебування зазначених осіб, місць здійснення їх протиправної діяльності, місця зберігання речей та документів, які під час вимагання передав потерпілий.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , стан здоров`я, матеріальний стан підозрюваного, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати встановленню істини кримінального правопорушення, в тому числі шляхом впливу на можливих свідків, знищувати речові докази.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Не можливе і застосування до підозрюваного ОСОБА_5 і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням на адресу Головного слідчого управління Національної поліції України та Офісу Генерального прокурора не надходили письмові звернення осіб, які мають бажання взяти підозрюваного на особисту поруку.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень (злочинів) та здійснення впливу на інших учасників кримінального провадження. Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Посилання підозрюваного та його захисника на відсутність обґрунтованої підозри та відсутність ризиків, повністю та беззаперечно спростовано долученими до клопотання про продовження запобіжного заходу документами та прокурором під час судового засідання.

Таким чином, підозрюваним та його захисником не було доведено наявність підстав у разі існування яких, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 30.09.2023 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1