У Х В А Л А

слідчого судді

30.06.2023 слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

у ході розгляду у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Львові, клопотання, що подане слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, майором поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000525 від 15.06.2023, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, українцю, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України,

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні - прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_5

Учасники судового провадження:

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчим відділом Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000525 від 15.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 29 червня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з оголошеною підозрою, ОСОБА_4 маючи умисел на незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, всупереч вимог визначених «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 21.08.1998 № 622 та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 14.06.2023 близько 11:00 год. перебуваючи на території, що знаходиться між спорудами металевих гаражів по вул. Трускавецькій в м. Львові, придбав шляхом привласнення знайденого, матерчату сумку чорного кольору, в якій знаходились корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, запал УЗРГМ-2 та предмет схожий на патрон калібру 9mm. Дану сумку із зазначеним вмістом ОСОБА_7 помістив собі на плече та зберігав при собі.

Цього ж дня, 14.06.2023 близько 12 год. 05 хв. ОСОБА_7 , проходячи по проїжджій частині дороги, що по вул. Трускавецькій, неподалік від будинку № 122 А по вул. Княгині Ольги в м. Львові, та переносячи із собою сумку із вище вказаними речами був зупинений поліцейським патрулем, якому ОСОБА_7 повідомив, що при ньому є граната та патрон.

У подальшому на виклик патруля на місце події прибули чергові працівники поліції у складі СОГ ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, яким ОСОБА_4 добровільно видав матерчату сумку чорного кольору, в якій знаходились корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, запал УЗРГМ-2 та предмет схожий на патрон калібру 9mm.

Згідно з висновком експерта складеного за результатами судової вибухотехнічної експертизи, вилучені у ОСОБА_4 предмети, а саме: корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та запал УЗРГМ-2 в сукупності є гранатою, а саме наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, придатною для вибуху, яка являється бойовим припасом.

Таким чином, прокурор та слідчий вважають, що встановлено достатньо доказів, для підозри ОСОБА_4 у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойового припасу без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, востаннє: вироком Франківського районного суду м. Львова від 23.06.2020 за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин.

Так, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102 IX (із подальшими змінами), в Україні введено воєнний стан, 28.06.2023 близько 16 год. 20 хв., перебуваючи поруч із будинком АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із під фасаду даного будинку особисте майно ОСОБА_8 , а саме електровелосипед торгової марки «SHARK» із написом на рамі «CROSSBIKE», вартістю 29 706 гривень.

Таким чином встановлено достатньо доказів, для підозри ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

28.06.2023, ОСОБА_4 слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області було затримано в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо після вчинення таємного викрадення чужого майна.

29.06.2023, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортом начальника СРПП ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про виявлення кримінального правопорушення від 14.06.2023;

- протоколом огляду місця події від 14.06.2023;

- постановою про визнання речей речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 15.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 15.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.06.2023;

- висновком експерта за результатами проведення вибухотехнічної експертизи від 23.06.2023;

- заявою ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 28.06.2023;

- протоколом затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України, від 28.06.2023;

- протоколом огляду місця події від 30.06.2023;

- протоколом огляду речей виявлених та вилучених під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України, та постановою про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні від 29.06.2023;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 29.06.2023;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.06.2023;

- протоколом огляду відеозаписів наданих та постановою про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні від 29.06.2023;

- протоколом огляду відеозаписів наданих начальником УКА ГУНП у Львівській області та постановою про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні від 29.06.2023;

- протоколом огляду відеозаписів наданих начальником СМ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області та постановою про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні від 29.06.2023;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий покликається на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення злочинів проти власності, востаннє: вироком Франківського районного суду м. Львова від 23.06.2020 за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, покарання відбув, судимість в установленному законом порядку не знята та не погашена.

Слідчий та прокурор зазначають, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_13 , є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказані потреби досудового розслідування виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як ступінь втручання у права та свободи особи.

Окрім того, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , необхідне для виконання завдання кримінального провадження, яким, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист осіб, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, при вивченні особи підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що він, раніше неодноразово судимий зокрема за вчинення злочинів проти власності, востаннє: вироком Франківського районного суду м. Львова від 23.06.2020 за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, покарання відбув, судимість в установленному законом порядку не знята та не погашена. 28.06.2023, затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України, за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 8 (восьми) років, окрім цього підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 (трьох) до 7 (семи) років, а тому є підстави вважати, що підозрюваний може з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, а також може продовжити свою протиправну діяльність, а саме вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України, та наявність відповідних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи не є достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Як вважають слідчий та прокурор застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистої поруки є явно недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також з огляду на те, що на даний час не встановлено близьких родичів, чи інших осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Застосування запобіжного заходу у виді застави до підозрюваного ОСОБА_4 , не може бути мотивовано обґрунтованим, оскільки останній не має офіційного джерела доходів, офіційно не працевлаштований, а відтак такий запобіжний захід є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий та прокурор з огляду на санкцію інкримінованого злочину у даному кримінальному провадженні, вважають, що підозрюваний у подальшому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання. Просять клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор, клопотання підтримав, пояснення щодо доводів та обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, надав аналогічні викладеним у клопотанні.

Сторона захисту - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив щодо застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість просиі суд застосувати до підозрюваного більш м`який вид. Своє клопотання адвокат мотивує тим, що слідчим та прокурором не доведено ризики на які вони покликаються, усі доводи зводяться до припущень. Крім того, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання та дослідження доказів. Покликаючись на судову практику ЄСПЛ, вважає достатніми підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого та прокурора та обрання підзахисному більш м`якішого запобіжного заходу. При цьому, просить слідчого суддю врахувати, що ОСОБА_4 співпрацює із органами досудового розслідування, добровільно прибував до слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання захисника підтримав, просив не застосовувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, а також надані прокурором матеріали кримінального провадження, заслухавши висновок прокурора, думку адвоката і підозрюваного, перевіривши їх на узгодженість, як слідчий суддя, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які унеможливлять виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому враховую також, що відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 (трьох) до 7 (семи) років, та ч. 4 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 8 (восьми) років.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих правопорушень на даній стадії кримінального переслідування, є достатньо вмотивованою прокурором, підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.

Як слідчий суддя, сприймаю як об`єктивні застереження прокурора щодо наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не буде дотримуватись обов`язків, які б були покладені на нього.

До такого висновку приходжу об`єктивно оцінивши особу підозрюваного та матеріали кримінального провадження, що його характеризують.

Як вбачається із вимоги ІЦ, ОСОБА_4 неодноразово судимий за злочини проти власності. У нього відсутні тісні соціальні зв`язки, підозрюється у злочинних діях, які вчинив під час дії в Україні воєнного стану.

Відтак, вказані обставини та воєнний стан у державі, об`єктивно переконують слідчого суддю у наявності підстав вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, сумнівними є запевнення захисту та підозрюваного, що ним не буде вчинятися протиправна діяльність, оскільки ці обіцянки не є переконливими а фактичні обставини, що встановлені судом, говорять про протилежне.

При вирішенні питання щодо можливості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких, обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

У той же час, враховую судову практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Також Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Отже, Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З огляду на вищезазначене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, приходжу до переконання, про доведеність прокурором у клопотанні обставин, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Відтак обраний органом досудового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, мотивів, та обставинам вчинення злочинів, що інкримінуються підозрюваному, забезпеченню прав потерпілих, а також покаранню, що може бути призначене, в разі визнання його, підозрюваного ОСОБА_4 , винуватим.

З цих підстав вважаю непереконливими і необґрунтованими доводи адвоката ОСОБА_6 .

Таким чином, виходячи з положень КПК України, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 слід відмовити.

Строк тримання під вартою слід рахувати з часу затримання підозрюваного у порядку ст. 208 КПК України, та строків досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а тому з цих підстав клопотання слідчого і прокурора, підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З огляду на категорію інкримінованого ОСОБА_4 злочину, не знаходжу підстав які б перешкоджали визначити заставу, і, таку заставу слід визначити з урахуванням матеріального становища підозрюваного у вигляді 80 ( вісімдесяти ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01 січня 2023 року становить 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176 -178, 182, 183, 193, 194, 369 - 372, 376 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний, захід у кримінальному провадженні № 0000525 від 15.06.2023 у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування та затримання на 58 (пятдесят вісім) діб, тобто до 25 серпня 2023 року включно.

Визначити розмір застави, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять ) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 покладаються наступні обов`язки:

- прибувати за викликом слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального процесу.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_14