Справа№751/5708/22
Провадження №1-кп/751/27/23
УХВАЛА

18 квітня 2023 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 та його захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005257 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

У провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005257 відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор у судовому засіданні надала письмове клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації підзахисного, де проживають його матір та брат, а обвинувачений має окрему кімнату, також вказала, що ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має двох малолітніх дітей, раніше не судимий, крім того, можливості знищити, сховати або спотворити докази обвинувачений не має, оскільки всі вони вилучені органом досудового розслідування та зберігаються у нього, тому ризики вважала не підтвердженими.

Обвинувачений підтримав думку захисника. Запевняв суд, що не збирається переховуватись та гарантує належне виконання обов`язків, у разі покладення їх судом на нього.

Суд, вислухавши думки учасників кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.02.2023 ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, починаючи з 26.02.2023 до 27.04.2023.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

За ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що обґрунтування будь-якого тримання особи під вартою, має бути переконливо наведено державою, і хоча суворість покарання, що загрожує обвинуваченому, має значення, не можна зважати лише на тяжкість злочину (рішення у справах «Летельє проти Франції, Белчев проти Болгарії»)

Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки втечі. Або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою. (Рішення ЄСПЛ у справі "Ігнатов проти України" від 15 грудня 2016 року).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" у справі від 23 січня 2012 року N 30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

ОСОБА_4 хоча і обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, однак, слід враховувати особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця реєстрації, сталих соціальних зв`язків: одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2010 року народження та 2012 року народження.

Зокрема, свідок ОСОБА_6 (дружина обвинуваченого) у судовому засіданні пояснила, що у шлюбі з обвинуваченим вони перебувають з 2008 року, у них міцна сім`я, чоловіка може охарактеризувати як порядного, уважного, він неофіційно працював: таксував та робив ремонти, з дітьми у чоловіка дуже гарні стосунки, тривалий час вона особисто їздила на заробітки за кордон і тоді дітьми опікувався чоловік, займався їх вихованням, останні дуже сумують за батьком.

Відсутність судимостей у обвинуваченого суд оцінює виключно у сукупності з іншими наведеними вище даними.

Отже, враховуючи, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу, суд доходить висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - цілодобовий домашній арешт, який у повному обсязі може забезпечити належне виконання покладених на ОСОБА_4 судом обов`язків, виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати обвинуваченого: прибувати за кожною вимогою до суду, не залишати житло цілодобово, за винятком випадків прибуття до суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 331, 369-372, 395 КПК України, суд

ухвалив:

Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши останньому залишати місце своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не залишати житло цілодобово, за винятком випадків прибуття до суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- дозволити відвідування обвинуваченого медичним персоналом з приводу надання відповідної медичної допомоги.

Визначити строк дії ухвали тривалістю в два місяці - до 18 червня 2023 року.

Попередити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання ЧРУП ГУНП в Чернігівській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та застосування до останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1