В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "13" вересня 2023 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003366 від 05.10.2021, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, із загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Деснянського районного суду м. Києва від 11.07.2022 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України до позбалення волі строком на 1 рік, з іспитовим строком 1 рік, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, із загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.07.2022 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України до позбалення волі строком на 1 рік, з іспитовим строком 1 рік,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українки, громадянки України, уродженки м. Києва, з загальною середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючої в декретній відпустці, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , українки, громадянки України, уродженки м. Київ, з загальною середньою освітою, не заміжньої, на утриманні має малолітню дитину - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває в декретній відпустці, навчається дистанційно в Вищому професійному училищі №25, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимої: вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2023 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України до позбалення волі строком на 5 років, з іспитовим строком 1 рік,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

04.10.2021 приблизно о 20 год. 00 хв., перебуваючи біля входу до приміщення магазину «ВОХ», ТОВ «ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД», розташованого за адресою: м. Київ. вул. Воскресенська 18-А, ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з неповнолітньою ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , та неповнолітньою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вступили в злочинну змову з метою здійснення таємного викрадення чужого майна, а саме товару з вищевказаного магазину при цьому чітко розподіливши між собою ролі.

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб та розподіливши ролі між собою, направлені на викрадення чужого майна, а саме продуктів харчування з магазину «ВОХ», що належить ТОВ «ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД», ОСОБА_8 разом з неповнолітньою ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , та неповнолітньою ОСОБА_12 о 20 год. 06 хв., з корисливих мотивів, зайшли до приміщення магазину «ВОХ», ТОВ «ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД», розташованого за адресою: м. Київ. вул. Воскресенська 18-А.

Перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину, діючи з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що їх дії несуть таємний характер, тобто інші покупці та робітники магазину не усвідомлюють їх злочинних дій, підійшли до полиці з алкогольними напоями, шляхом вільного доступу взяли потрібний їм за попередньою змовою товар, а саме: пляшку лікеру «Jim Beam Apple», ємкістю 0,7 л. з вартістю 301 грн 20 коп, пляшку лікеру «Baileis», ємкістю 0,5 л. закупівельною вартістю 280 грн 50 коп, дві пляшки «Jagermeister», ємкістю 0,5 л. кожна вартістю 218 грн. 70 коп кожна на загальну суму 437 грн 40 коп., а з іншої вітрини взяли упаковку чіпсів Pringels оригінал 165 гр. вартістю 37 грн. 92 коп, чіпси сир ТМ Pringels Nacho Cheese 70 гр, вартістю 27 грн 51 коп., чіпси Pringels сметана цибуля 165 гр, в кількості 3 шт., вартістю 40 грн. 88 грн кожна на суму 122 грн. 65 коп, горішки Big Bob Арахис банка соль 120 г. вартістю23 грн, яловичина Техаська 06jerky в`ялена 50 г. в кількості 3 шт., вартістю 59 грн 80 коп кожна на загальну суму 179 грн 40 коп., та свинина 06jerky Октоберфест в`ялена 50 гр. в кількості 2 шт. вартістю 50 грн 80 коп на загальну суму 101 грн 60 коп. Обраний товар на загальну закупівельну суму 1511 грн. 18 коп. без ПДВ ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , неповнолітня ОСОБА_10 , та неповнолітня ОСОБА_12 розклали в різні місця, а саме в рюкзак, який мав при собі ОСОБА_8 та дитячий візочок, з яким перебували в магазині неповнолітня ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .

В подальшому продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, зберігаючи при собі розподілений вищевказаний товар ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та неповнолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_10 направилися до платіжних кас, та не маючи наміру розрахуватись за обраний ними товар, намагалися пройти повз касову зону з приміщення магазину.

В цей час, коли працівники магазину розуміючи, що останні не мають наміру розрахуватися за обраний та наявний при них товар, запропонували розрахуватися за нього, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та неповнолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зрозуміли, що їх злочинні дії викрито працівниками магазину, продовжили здійснювати свій злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства щодо працівників магазину, які намагалися їх затримати разом з викраденим товаром. А саме, ОСОБА_8 та неповнолітня ОСОБА_9 , стали вчиняти активні дії, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я працівників магазину, з метою відволікти їх та зашкодити затриманню інших осіб, та дати змогу ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_10 довести свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, а саме товарами з магазину «ВОХ» до кінця, та розпорядитися ними.

В подальшому, довівши свої злочинні дії до кінця, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та неповнолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим товаром розпорядилися на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті та судом встановлено, що він вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня обвинувачена ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, підтвердила обставини зазначені в обвинувальному акті та судом встановлено, що вона вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.

У скоєному щиро розкаялась, просила суворо не карати, запевнила, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті та судом встановлено, що він вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня обвинувачена ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, підтвердила обставини зазначені в обвинувальному акті та судом встановлено, що вона вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.

У скоєному щиро розкаялась, просила суворо не карати, запевнила, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи ті обставини, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування кримінального правопорушення, обставини вчиненого правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють фактичних обставин правопорушення; судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд вважає можливим, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, показання обвинуваченого ОСОБА_8 , та неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 , суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_8 та неповнолітньої (обвинуваченої ОСОБА_13 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, а тому знаходить правильною кваліфікацію їх дій за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж) за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я, тобто вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, показання обвинуваченого ОСОБА_7 та неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_10 , суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_10 , в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, а тому знаходить правильною кваліфікацію їх дій за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж) за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Отже, суд виходить з того, що положення Кримінального кодексу України наділяють його правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного.

Суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, на момент вчинення злочину не судимий проте судимий за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.07.2022р., до адміністративної відповідальності не притягувався. Після вчинення кримінального правопоршення став на шлях виправлення, одружився, після початку збройної агресії росії, пішов на службу до ЗСУ (відповідно до довідки № 66 від 06.11.2022 року є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ) отримав контузію під час несення служби в ЗСУ. Вказане підтверджує обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вже вчиненого ним кримінального правопорушення.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.07.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17 якщо злочин за який засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими частиною четвертою статті 70 КК України (за сукупністю злочинів);

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за вказаним вироком у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, з метою забезпечення ефективного виховного впливу на нього, його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного.

Суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, раніше судимий останній раз вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України з урахуванням ст.ст. 71-71 КК України до 5 років та 1 місяця позбавлення волі, до адміністративної відповідальності не притягувався, малолітніх дітей або недієздатних на утриманні не має. Вказане підтверджує обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вже вчиненого ним кримінального правопорушення.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого в повній мірі відповідає меті покарання.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року, за ч. 4 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 5 року 1 (одного) місяця позбавлення волі, вирок набрав законної сили 04.07.2023.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17 якщо злочин за який засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими частиною четвертою статті 70 КК України (за сукупністю злочинів);

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за вказаним вироком у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, з метою забезпечення ефективного виховного впливу на нього, його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Оскільки судом встановлено, що злочин вчинено обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 будучи неповнолітніми особами, а тому до обвинувачених застосовуються правила розгляду справи щодо неповнолітніх, що відноситься до Розділу ХV Кримінального кодексу України, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх.

В п.10, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №5 зазначено, що неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п.3 ч.1 ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття. Звільнення неповнолітніх від покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих ( статті 75-78 КК України), з урахуванням особливостей, визначених у ст. 104 КК України.

Відповідно до вимог статті 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16 квітня 2004 року № 5слідує, що перелік видів покарань, визначений у статті 98 КК України, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття.

Отже, обираючи вид та міру покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_9 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченої до скоєного.

Суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 , яка за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, те що на момент вчинення злочину була неповнолітня, та раніше не судима, на утриманні має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , за якою самостійно доглядає, раніше не судима, і після вчинення кримінального правопорушення нових порушень не вчиняла до адміністративної відповідальності не притягалась. Вказане підтверджує обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вже вчиненого нею кримінального правопорушення та вважає що обвинувачена стала на шлях виправлення.

Згідно досудової доповіді складеної начальником сектору ДУ «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» філія ДУ «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» у м. Києві та Київській області Голосіївського районного відділу сектору ювенальної пробації м. Києва ОСОБА_15 рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, ОСОБА_9 визначений як низький. Сектор ювенальної пробації м. Києва вважає, що виправлення останньої у громаді без ізоляції від суспільства (у разі визнання її винуватою) можливе за умови виконання рекомендацій, наданих уповноваженим органом з питань пробації. Рекомендуємо проводити роботу спрямовану на налагодження відносин у сім`ї, набуття навичок позитивного оточення.

Обставиною, яка пом`якшує покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_9 згідно положень ст. 66 КК України , є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою.

Крім того, суд звертає увагу, що щире каяття обвинуваченої полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_9 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також, визначаючи неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_9 вид і розмір покарання, суд виходить з того, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Крім того, суд враховує те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ч.1,2 ст. 79 КК України, суд звільняє від відбування покарання з випробуванням жінок, які мають дітей віком до семи років, з покладанням на засуджену обов`язків відповідно до статті 76 цього Кодексу.

При розгляді даного кримінального провадження суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. В свою чергу, справедливість - це одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

З урахуванням наведеного, вищевказаних даних про особу неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 , яка кримінальне правопорушення вчинила вперше, у віці 17 років, а також встановлених судом обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та пом`якшують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою, щире каяття та активне сприяння, розкриттю кримінального правопорушення, її ставлення до наслідків своїх протиправних дій, позицію потерпілого, який на суворому покаранні не наполягає та претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має, поведінка обвинуваченої після вчинення злочину, в тому числі в ході судового розгляду кримінального провадження, те що на утриманні має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , на переконання суду зазначене вказує на її бажання виправитися, суд вважає можливим призначити неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_12 покарання за ч.2 ст.186 КК України, встановленої санкцією зазначеної статті.

Крім того, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_12 без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.79, 75, 104 КК України звільнити її від відбуття покарання з випробуванням, якщо обвинувачена протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Отже, обираючи вид та міру покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_10 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченої до скоєного.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення обвинувачена ОСОБА_10 вчинила вперше, у віці 17 років. Суд бере до уваги характер а також встановлених судом обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та пом`якшують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою, щире каяття та активне сприяння, розкриттю кримінального правопорушення, її ставлення до наслідків своїх протиправних дій, позицію потерпілого, який на суворому покаранні не наполягає та претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має, поведінка обвинуваченої після вчинення злочину, в тому числі в ході судового розгляду кримінального провадження, те що на утриманні має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_6 , до адміністративної відповідальності не притягувалась.

Крім того, як встановлено в судовому засідання, ОСОБА_10 засуджена вироком Броварського міськрайонного суду Київської області за ч. 4 чт. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Обставинами, які згідно статті 66 КК України пом`якшують покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_10 , є щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою.

Крім того, суд звертає увагу, що щире каяття обвинуваченої полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Дніпровський відділ з питань пробації склав досудову доповідь відносно ОСОБА_10 , згідно якого є середня ймовірність вчинення повторного правопорушення обвинуваченою, орган пробації вважає, що її виправлення без позбавлення волі можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально - виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Також, відповідно до ч.1,2 ст. 79 КК України, суд звільняє від відбування покарання з випробуванням жінок, які мають дітей віком до семи років, з покладанням на засуджену обов`язків відповідно до статті 76 цього Кодексу.

Отже, суд призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_10 враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, думку прокурора, а також той факт, що обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому, усвідомлює свою провину, змінила ставлення до своїх дій, а також те що обвинувачена ОСОБА_10 вчинила злочин будучи неповнолітньою, а також те, що на утриманні у обвинуваченої ОСОБА_10 перебуває малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд приходить до висновку про призначити покарання за кримінальне правопорушення в межах санкції статті у мінімальному розмірі, враховуючи можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_10 можливе без відбування покарання в умовах нагляду за її поведінкою в період строку звільнення від покарання з випробуванням, а тому суд згідно положень ст. 75, 79, 104 КК України звільняє обвинувачену ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення неповнолітньої обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід відноно ОСОБА_12 не обирався.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , який був обраний 27.10.2021 року у вигляді домашнього арешту в нічний час доби закінчився 22.12.2021 року і судом не продовжувався та не обирався інший запобіжний захід.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 змінити з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Ухвалою суду від 27.06.2023 ОСОБА_7 залишено в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України - до прийняття процесуального рішення Дніпровським районним судом м. Києва у даному кримінальному провадженні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100,124, 325,368-371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом частково складання покарань за даним вироком та призначеного за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_8 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, поклавши на ОСОБА_8 , згідно ст.76 КК України наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

З урахуванням ст.ст. 71-72 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 остаточно призначити 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 , у строк попереднього ув`язнення строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі починаючи з 27.04.2023.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 104,79, 75 КК України звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та призначеного за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2023 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 104,75-76, 79 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 2 (два) роки та покласти на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації,виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Змінити ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 , без дозволу слідчого, прокурора, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття чи бомбосховищ, до набрання вироком законної сили.

Негайно звільнити ОСОБА_10 з-під варти в залі суду.

Речові докази по справі:

- DVD диск з відеозаписом з камер спостереження, визнаний постановою від 11.10.2021 речовим доказом- залишити в матеріалах справи;

-дві пляшки алкогольного напою «Jagermeister», пляшка алкогольного напою «Jim Beam», пляшка алкогольного напою «Baіleis», яке передане на відповідальне зберігання потерпілому - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: