Номер провадження: 11-сс/813/1247/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Одеський слідчий ізолятор» матеріали кримінального провадження №0000180 від 11.04.2023 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2023 року про обрання запобіжного заходу виді тримання під вартою, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , на момент ймовірного вчинення кримінального правопорушення займав посаду старшого радіометриста - оператора катера ІНФОРМАЦІЯ_4 загону морської охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «матрос», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

встановив:

в провадженні 2-го СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві перебуваєкримінальне провадження №0000180 від 11.04.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, вчиненого ОСОБА_8 за наступних обставин.

Наказом командира НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 19.08.2022 № 252-ОС, матроса запасу ОСОБА_8 , з яким укладено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України строком на три роки, з 19.08.2022, зараховано у списки особового складу, поставлено на всі види забезпечення, прийнято на військову службу за контрактом та призначено на посаду електрика-рульового катера ІНФОРМАЦІЯ_4 загону морської охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Надалі, згідно наказу командира 1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 20.03.2023 № 75-ОС матроса ОСОБА_8 призначено на посаду старшого радіометриста - оператора катера ІНФОРМАЦІЯ_4 загону морської охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 19.08.2022, тобто з моменту зарахування матроса ОСОБА_8 до списків особового складу 1 загону морської охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби за контрактом.

Проходячи військову службу, матрос ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, матрос ОСОБА_8 , нехтуючи покладеними на нього обов`язками працівника військового спеціального правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки скоєння ним кримінального правопорушення, замість боротьби зі злочинністю, попередження її та профілактики, грубо порушив положення Конституції України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, дану ним Військову Присягу, згідно з якою він зобов`язувався неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, та інших нормативно-правових актів, вчинив умисний тяжкий корупційний злочин.

Установлено, що кок-кулеметник НОМЕР_1 загону ІНФОРМАЦІЯ_5, матрос ОСОБА_9 проходить службу на катері морської охорони ІНФОРМАЦІЯ_6», який дислокується на НОМЕР_2 причалі Одеського морського торгового порту.

25.02.2023 року, у приблизний період часу з 15 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, співробітниками ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області на території НОМЕР_2 причалу, практична гавань «Потапівський мол», військове містечко, в каюті катеру морської охорони ІНФОРМАЦІЯ_6» у військовослужбовця ОСОБА_9 виявлено та вилучено речовину невідомого походження, схожу на наркотичну.

Під час вилучення у ОСОБА_9 вказаної речовини, на борту катера також перебував матрос ОСОБА_8 , який після того, як співробітники поліції залишили місце події підійшов до ОСОБА_9 з метою з`ясування обставин перебування правоохоронців на борту катера. Останній при цьому розповів ОСОБА_8 підстави їх перебування на борту катеру, а також розповів що в нього вилучили наркотичні засоби - мед амфетамін.

Після цього, приблизно через тиждень, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, приблизно о 12 год. 00 хв. під час несення служби на цьому ж катері, в тому ж місці, матрос ОСОБА_8 маючи злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, підійшов до ОСОБА_10 , дізнався про обставини вилучення 25.02.2023 співробітниками поліції наркотичних засобів та повідомив останнього, що в нього є можливість дізнатись на якій стадії перебуває кримінальне провадження та що можливо зробити для уникнення ним кримінальної відповідальності за незаконний обіг наркотичних засобів.

На вказану пропозицію ОСОБА_9 , погодився.

Після цього, приблизно 3 або 4 березня 2023 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, близько 08 год. 00 хв., під час несення служби, ОСОБА_10 спустився разом із ОСОБА_8 на причал де останній повідомив ОСОБА_10 , що за фактом зберігання ним наркотичного засобу співробітниками поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження № 0000107 від 25.02.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_10 про те, що у нього є можливість уникнути кримінальної відповідальності за вказаний злочин, однак, для цього останньому необхідно передати йому неправомірну вигоду, розміром 5000 доларів США за вплив на особу уповноважену приймати відповідні процесуальні рішення.

Усвідомлюючи те, що у разі невиконання злочинних умов, для нього можуть настати негативні наслідки, а також те, що ОСОБА_10 не обізнаний в кримінально-процесуальному законодавстві України, йому невідомі можливі наслідки досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке розпочато за фактом зберігання ним наркотичного засобу, побоюючись подальшого звільнення з лав ДПС України, та можливими подальшими перешкодами, у разі наявності судимості, з працевлаштуванням, на пропозицію ОСОБА_8 він погодився.

Надалі, 14.03.2023, точного часу досудовим розслідуванням установлено не було, але не пізніше 07 год. 46 хв., перебуваючи на службі, реалізуючи свій злочинний намір на особисте збагачення, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_10 про необхідність передачі йому грошових коштів, розміром 100 доларів США, а він, в свою чергу, наддасть останньому, в знак підтвердження своїх слів про можливий вплив на особу уповноважену приймати відповідні процесуальні рішення, копії процесуального документа з кримінального провадження № 0000107.

На вказану вимогу ОСОБА_10 погодився та о 07 годині 46 хвили здійснив переказ з особистого рахунку НОМЕР_3 , картка № НОМЕР_4 на рахунок ОСОБА_8 НОМЕР_5 , картка № НОМЕР_6 грошові кошти в сумі 4100 гривень.

Наступного дня, тобто 15.03.2023 року, близько 08 години ранку, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на службі, до ОСОБА_10 підійшов ОСОБА_8 та у своєму мобільному телефону показав йому копію протоколу огляду місця події де серед іншого було зазначено кількість вилученого наркотичного засобу вагою до 3 грам.

Після цього, ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, повідомив ОСОБА_10 , що зберігання указаної кількісті наркотичного засобу тягне за собою кримінальну відповідальність за яку він може отримати покарання у виді позбавлення волі від 2 до 5 років.

Побоюючись за можливі наслідки кримінального провадження, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_8 , про готовність надати вказану суму грошових коштів, однак, попрохав останнього надати ці кошти частинами, пізніше. На вказану пропозицію ОСОБА_8 погодився.

Надалі, 19.03.2023, у приблизний проміжок часу з 17 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на НОМЕР_2 причалі Одеського морського торгівельного порту ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 3000 доларів США, а іншу частину пообіцяв передати пізніше.

Приблизно через декілька днів, до обіду, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на службі, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_10 про те, що з метою забезпечення процесу уникнення ним кримінальної відповідальності, він зустрічався з відповідними посадовими особами з правоохоронного органу. Однак, ОСОБА_8 наголосив на тому, що залишок розміром 2000 доларів США ОСОБА_10 повинен передати йому у стислий термін, у іншому разі ОСОБА_9 притягнуть до кримінальної відповідальності.

Також ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_10 про те, що питання по кримінальному провадженні буде вирішено приблизно в серпні місяці поточного року, після отримання слідчим висновку експерта.

Розуміючи незаконність вимог та протиправність дій ОСОБА_8 , з метою викриття та припинення злочинної діяльності вказаної службової особи, 10.04.2023 ОСОБА_10 звернувся до правоохоронних органів, та подальші дії вчиняв під оперативним контролем правоохоронних органів.

Так, 06.07.2023, точного часу наразі не встановлено, ОСОБА_10 стало відомо, що його викликають до Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на 16 год. 00 хв.

Після цього, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_10 зателефонував до ОСОБА_8 з метою дізнатись про підстави такого виклику та його подальші дії. При цьому, останній, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення повідомив ОСОБА_10 , що вказаний виклик, організував сам він, за допомогою своїх зв`язків в правоохоронних органах. Такі дії, ОСОБА_8 пояснив тим, що ОСОБА_10 до теперішнього часу не надав йому решту неправомірної вигоди, розміром 2000 доларів США та повторно наголосив на тому, що у разі не надання вказаної суми грошових коштів, ОСОБА_8 зробить так, що у ОСОБА_10 виникнуть проблеми з правоохоронними органами.

В цей самий день, приблизно о 13 год. 30 хв., зустрівшись з ОСОБА_8 поруч з їх військовою частиною по вул. Приморська, біля будинку 37 у м. Одесі, на сходах в напрямку парку, останній повідомив ОСОБА_10 про необхідність термінової передачі залишку грошових коштів, розміром 2000 доларів США, протягом найближчої доби, інакше в нього будуть серйозні проблеми з правоохоронними органами, повторно акцентувавши увагу, що виклик до прокуратури організовано ним.

Надалі, 07.07.2023, близько 12 год. 50 хв. ОСОБА_10 , діючи під контролем правоохоронних органів, заздалегідь погодивши з ОСОБА_8 у телефонній розмові час та місце зустрічі, прибув на вул. Приморська (неподалік будинку № 37), м. Одеса, де зустрівся з останнім на сходах в напрямку парку за географічними координатами 46.492763, 30.732985. У ході зустрічі, ОСОБА_8 наголосив ОСОБА_10 , що у разі його виклику до слідчого або прокурора, ОСОБА_9 повинен відмовлятися надавати показання та повідомив ОСОБА_10 про необхідність чіткого дотримання його вказівок та інструкцій. Після передачі ОСОБА_10 грошових коштів ОСОБА_8 , розміром 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України на 16.05.2023 становить 73140 гривень, о 13:03 останнього було затримано працівниками правоохоронного органу в порядку ст. 208 КПК України.

08.07.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Того ж дня, слідчий 2-го СВ (з дисл. в м. Одеса) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором ОСОБА_12 про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що складає 214720 гривень, з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що з урахування підозри, висунутої ОСОБА_8 , яка підтверджується доказами, долученими до клопотання та в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків: переховування від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речові докази; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, зокрема у кримінальному провадження №0000107 стосовно ОСОБА_10 , в якому ОСОБА_8 обіцяв вирішити питання щодо закриття даного провадження, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання органу досудового розслідування та підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що складає 214720 гривень, з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, строком до 03.09.2023 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на: обґрунтованість підозри, з посиланням на долучені органом досудового розслідування докази; доведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованих йому дій; дані про особу підозрюваного, який будучи працівником правоохоронних органів, можливо вчинив злочин, який пов`язаний з корупцією, навіть з урахування наявності міцних соціальних зв`язків.

З урахуванням вказаних обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити виконання покладених на ОСОБА_8 обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник зазначає, що ризики, на які посилається слідчий у своєму клопотанні відсутні, як і відсутня обґрунтована підозра, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України. На думку захисника в діях підозрюваного вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Також, сторона захисту посилається на те, що підозрюваний має постійне місце проживання на території Одеської області, сім`ю, малолітню дитину та матір ІІ-групи інвалідності, позитивні характеристики, військовозобов`язаний та проходить службу в ЗСУ.

Крім того, сторона захисту зазначає, що слідчим суддею обрано підозрюваному завідомо непомірний розмір застави, оскільки на його утриманні перебуває малолітня дитина, мати-інвалід, що свідчить про неможливість внесення застави у такому розмірі.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового та кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання органу досудового розслідування про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, врахував характер вчинення злочину, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим за результатами розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, а також може здійснити дії щодо переоформлення особистого майна, щоб запобігти в подальшому можливої конфіскації майна за результатами справи по суті; вчинити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом з цим, слідчий суддя визнав недоведеними органом досудового розслідування ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення апеляційним судом встановлено таке.

Відповідності до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_8 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, та долучені до клопотання слідчого вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав передбачених ст.87 КПК для визнання цих доказів недопустимими, не встановлено та стороною захисту щодо існування таких підстав відомостей не надано.

Посилання сторони захисту щодо неправильності кваліфікації дій інкримінованих ОСОБА_8 та необхідно перекваліфікувати дії останнього на ч.2 ст.190 КК України, колегія суддів вважає передчасними, оскільки на даний час органом досудового розслідування здійснюються процесуальні дії та за результатами яких буде прийнято рішення щодо дій підозрюваного.

Долучені до клопотання слідчого докази, на які міститься посилання в оскарженій ухвалі слідчого судді, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_8 можливо вчинив інкримінований йому злочин: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_8 апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки останній на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків, оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на них, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Колегія суддів визнає вірними висновки слідчого судді про доведеність ризику можливого вчинення знищення, сховання речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, а також може здійснити дії щодо переоформлення особистого майна, щоб запобігти в подальшому можливої конфіскації майна за результатами справи по суті кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення та на законних підставах визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Частиною 5 статті 182 КПК визначено межі розмірів застави в залежності від тяжкості вчинених злочинів, а також передбачено щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя правильно врахував обставини та тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, особу підозрюваного, його сімейний та майновий стан, та визначив розмір застави в межах ст.182 КПК.

Визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Твердження захисника про непомірність для підозрюваного та його родини розміру застави, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки за повідомленням сторони захисту підозрюваний має міцні соціальні зв`язки та родину, які не позбавлені права внести заставу за нього.

Доводи захисника про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вказаний запобіжний захід з великою вірогідністю може виявитися недостатнім для запобігання встановленим ризикам.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів захисника стосовно того, що підозрюваний протягом всього часу служби сумлінно виконував свої обов`язки, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 , після взяття під варту, тобто на протязі місяця, навіть не скористався своїм правом на звернення до прокурора з клопотанням про скасування/зміну запобіжного заходу для безпосередньої участі в захисті країни.

Колегія суддів приймає до уваги посилання захисника про те, що підозрюваний має місце проживання, одружений, має малолітню дитину, має позитивні характеристики за місцем несення військової служби, раніше не судимий, однак вказані обставини не можливо визнати такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вказані обставини не були тими стримуючими факторами для не вчинення кримінально-протиправних дій.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2023 року, якою ОСОБА_8 підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, в кримінальному проваджені №0000180 від 11.04.2023 року, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4