Справа № 588/1929/19
№ провадження 1-кп/588/4/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2023 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянці кримінальне провадження №0000234 від 29.07.2019 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Зарічне Сумської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, яка працює продавцем у фізичної особи-підприємця, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 121, частиною 2 статті 296 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Тростянець Сумської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судима вироком Тротянецького районного суду Сумської області від 30.09.2021 року за частиною 1 статті 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

У С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_7 28.07.2019, у точно невстановлений досудовим слідством час, в проміжок часу між 01 та 02 годиною, зустріла поблизу магазину «Продукти-488» ТОВ «АТБ-маркет», що по вулиці Благовіщенській, 34 у м.Тростянець Сумської області, раніше знайому їй ОСОБА_6 . У ході розмови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стали обговорювати їх спільну знайому ОСОБА_10 та змовились між собою поїхати за місцем проживання останньої та влаштувати з нею сварку з використанням малозначного приводу. 28.07.2019, у точно невстановлений час, близько 05 години, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , винайнявши для поїздки автомобіль марки «Volkswagen Transporter Т4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 , разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які не були обізнані про їх замисел, поїхали до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_4 , де фактично проживала ОСОБА_10 разом зі співмешканцем, ОСОБА_15 .

Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючинеобґрунтованість та безпідставність своїх претензій до ОСОБА_10 , а також те, що в час на межі ночі та ранку люди вдома відпочивають і сплять, проявляючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стали стукати у вікно та вхідні двері будинку вищевказаного господарства, розбудивши його мешканців. При цьому ОСОБА_10 за місцем свого проживання знаходилась без одягу і, почувши голоси ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які у підвищеному тоні з використанням нецензурних висловів висловлювали погрози в її адресу, сховалась за шафою у житловій кімнаті будинку.

Коли ОСОБА_15 відкрив двері будинку, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пройшли мимо нього до жилої кімнати будинку, де за мовчазною згодою із особливою зухвалістю застосували насильство, а саме побої та заподіяння тілесних ушкоджень відносно ОСОБА_10 , чим грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства. Зокрема, ОСОБА_6 схопила ОСОБА_10 руками за волосся, витягла, тримаючи за волосся, із-за шафи, повалила на диван, після чого завдала декількох ударів як руками так і взутими ногами їй в область обличчя та інші ділянки тіла. ОСОБА_7 за мовчазною згодою з ОСОБА_6 , підтримуючи її дії, з використанням в адресу ОСОБА_10 образливих нецензурних висловів з метою заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілої хапала останню руками за волосся, завдала декількох ударів руками їй в область обличчя, а також взутими ногами в інші ділянки тіла, не реагуючи на вимоги припинити хуліганські дії ОСОБА_15 та самої потерпілої, яка спротиву не чинила.

Своїми умисними протиправними діями, які охоплювались хуліганським мотивом явної неповаги до суспільства ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 спричинили ОСОБА_10 тілесні ушкодження: поверхневе садно підборіддя справа та верхньої губи, різана рана лівого стегна 0,3х2,0 см., які по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Не зупинившись на вчиненому, 28.07.2019, у точно невстановлений час близько 05 години, у приміщенні жилої кімнати будинку домогосподарства за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи мету та прямий умисел завдати тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , схопила зі столу належний ОСОБА_15 ніж, яким завдала потерпілій удару в область живота зліва на 6-7 см нижче підребер`я по переднє-пахвинній лінії в напрямку знизу вверх спереду назад («до середини») з проникненням в черевну порожнину та пошкодженням стінок тонкого кишечника, брижі тонкого кишечника, крововиливом в заочеревний простір.

Після цього ОСОБА_7 , намагаючись приховати сліди злочину, вкинула ніж до металевої діжки сепаратору для меду в сусідній нежилій кімнаті будинку вказаного господарства.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяла ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді проникаючого поранення черевної порожнини зліва, поранення тонкого кишечника, брижі, які за ознакою небезпеки для життя кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Статті (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

За встановлених обставин діяння ОСОБА_7 суд кваліфікує за частиною 1 статті 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, та за частиною 2 статті 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

За встановлених обставин діяння ОСОБА_6 суд кваліфікує за частиною 2 статті 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Позиція сторони захисту

Обвинувачена ОСОБА_7 , яка спочатку вину у пред`явленому обвинуваченні не визнавала, заперечувала нанесення ударів потерпілій, у тому числі ножем зі спричиненням тяжкого тілесного ушкодження, остаточно визначившись із позицією після залучення іншого захисника адвоката ОСОБА_9 , у присутності останнього вину визнала у повному обсязі, зазначивши, що підтверджує обставини викладені у зміненому обвинувальному акті (том 5, а.с.54-64). Зокрема, під час допиту ОСОБА_7 визнала, що з 27 на 28 липня 2019 року перебувала пізно ввечері разом із співмешканцем ОСОБА_13 біля маркету «АТБ» у місті Тростянець, де вживала алкогольні напої. Коли до маркету підійшла її знайома ОСОБА_6 з ОСОБА_14 вони з ОСОБА_16 домовились поїхати вночі до ОСОБА_17 «розібратись» із надуманого приводу. Потерпіла ОСОБА_10 проживала у ОСОБА_7 , до того як потерпіла стала жити з ОСОБА_15 . ОСОБА_7 визнала, що приїхавши близько 04-05 години ранку на таксі до домогосподарства на АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_15 , у якого вже на той час жила ОСОБА_10 , вони зайшли через хвіртку на територію господарства та разом з ОСОБА_16 почали стукати, у вхідні двері та у вікно. Коли ОСОБА_15 відчинив вхідні двері, всередину до будинку одразу пройшла ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з метою знайти ОСОБА_20 . У житловій кімнаті ОСОБА_21 , яка ховалась за шкафом, знайшла ОСОБА_18 і почала нецензурно лаятись і завдавати удари потерпілій на дивані. Коли підбіг ОСОБА_15 і відтягнув ОСОБА_22 від потерпілої, почалась ще бійка між ОСОБА_15 і ОСОБА_23 , в цей момент ОСОБА_7 продовжила нанесення ударів ОСОБА_10 та взявши ніж завдала один удар в нижню частину її живота. Обвинувачена ОСОБА_7 визнала, що сховала ніж, викинувши його у приміщенні будинку у металеву діжку. Після цього обвинувачені, разом із ОСОБА_13 , який до будинку не заходив, і ОСОБА_14 на автомобілі таксі, водій якого їх чекав, поїхали додому до обвинуваченої ОСОБА_7 . Коли дізналась, що потерпіла потрапила до лікарні в тяжкому стані, обвинувачена із співмешканцем ОСОБА_13 надавали кошти на оплату витрат, пов`язаних із лікуванням ОСОБА_10 . ОСОБА_7 вказала, що в ході судового розгляду відшкодувала частину суму, яку просила потерпіла їй сплатити як відшкодування завданої шкоди, через відсутність коштів всю суму не може одразу оплатити, досягнута домовленість про подальшу компенсацію. Також ОСОБА_7 зазначила, що шкодує про вчинене, вибачилась перед потерпілою, щиро розкаюється у вчиненому.

Обвинувачена ОСОБА_6 позицію не змінювала, з самого початку визнала вину у пред`явленому обвинуваченні і під час допиту повідомила, що знала до події і ОСОБА_20 і ОСОБА_24 . 27 липня 2019 року увечері разом з ОСОБА_14 обвинувачена ОСОБА_6 відпочивала у барі «Біле вітрило». Приблизно о 02 год. 00 хв. - 02 год. 30 хв. 28 липня 2019 року після закриття бару, вони пішли до магазину «АТБ-маркет» у місті Тростянець, біля якого зустріли ОСОБА_25 , вона вже перебувала з ознаками сп`яніння. Вони у трьох біля маркету вживали алкогольні напої та спілкувались. Потім ОСОБА_24 запропонувала ОСОБА_6 поїхати до ОСОБА_26 , вона сказала, що у неї пропали грошові кошти та паспорт і вона хоче розібратись з нею, на що ОСОБА_6 , погодилась. На автомобілі таксі, яке викликала ОСОБА_27 , разом із її співмешканцем ОСОБА_13 , ОСОБА_23 вони вчотирьох поїхали до потерпілої, дорогу до її господарства таксисту показувала ОСОБА_24 . Першим до господарства зайшов ОСОБА_28 , потім ОСОБА_27 , за нею вона а потім ОСОБА_23 . У будинку світло не горіло, вхідні двері у будинок були замкнені. ОСОБА_24 почала стукати у двері кулаком, була агресивно налаштована, а ОСОБА_18 стукала у вікно, що тривало 5-6 хв., при цьому кричали, щоб виходили з будинку, робили все, щоб їм відчинили. Вхідні двері відчинив ОСОБА_29 , питав, що їм потрібно, проганяв. ОСОБА_24 відштовхнула ОСОБА_15 і обвинувачені зайшли до будинку, а ОСОБА_30 та ОСОБА_23 залишився. ОСОБА_24 наказала ОСОБА_31 шукати ОСОБА_21 , яку остання знайшла за шафою. ОСОБА_32 витягла ОСОБА_33 за волосся, ОСОБА_34 впала на підлогу, вона потягнула її на диван, та почала її бити руками та ногами по обличчю, ногам. Скільки разів вона її била вона не пам`ятає. Била долонею по щоках та кулаками біля губи. Своїми ногами била ОСОБА_33 по ногах.

Де в цей момент була ОСОБА_7 ОСОБА_6 не пам`ятає. ОСОБА_15 ОСОБА_35 почав відтягувати ОСОБА_6 , яка покликала ОСОБА_36 на допомогу, який відтягнув від ОСОБА_6 . ОСОБА_15 і між ними почалась бійка, ОСОБА_6 бачила лом. ОСОБА_7 підійшла коли ОСОБА_37 лежала на дивані, ОСОБА_27 ударила потерпілу по обличчю, ногами била по ногах. Потім вони відтягли потерпілу з кімнати до коридору, вона лежала на спині без свідомості, після цього і ОСОБА_24 і ОСОБА_38 били ногами, руками по обличчю. На цьому все припинилось. Приблизно о 04 год. 30 хв. або о 05 год. 00 хв. вони вийшли з господарства та поїхали до ОСОБА_24 додому. ОСОБА_6 вказала, що удари потерпілій наносили лише вона та ОСОБА_7 , при цьому вона не бачила моменту, коли остання потерпілій завдала удару ножем. Вдома обвинувачена ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_31 , що вона вдарила ОСОБА_21 ножем у бік, ніж витерла об свою кофту та викинула у діжку з медом, де взяла ніж ОСОБА_27 не казала. В подальшому ОСОБА_6 поїхала до себе додому.

ОСОБА_6 визнала, що причин застосовувати фізичне насильство до потерпілої у неї не було, вона дуже шкодує про вчинене, зазначила, що щиро розкаюється у вчиненому, вибачилась перед ОСОБА_39 , відшкодувала за її вимогою суму завданої шкоди.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин пред`явленого обвинувачення та мотиви суду по епізоду кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій і полягає в дотриманні усталених правил співжиття, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності від кримінальних правопорушень проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства.

Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Обвинувачені під час допиту визнали обставини, які складають об`єктивну та суб`єктивну сторони хуліганства, зокрема, визнали, що у нічний час, стукаючи у вікно та вхідні двері домогосподарства потерпілої, вигукуючи заклики до відчинення дверей у будинок, що тривало 5-6 хвилин, своїми діями розбудили мешканців будинку ОСОБА_15 та потерпілу ОСОБА_10 та з використанням малозначного приводу, за відсутності причин для конфлікту, застосували по черзі за мовчазною згодою, підтримуючи дії одна одної фізичне насильство до потерпілої ОСОБА_10 (хапали за волосся, наносили удари руками та ногами по обличчю та іншим частинам тіла з використанням на адресу потерпілої образливих нецензурних слів).

Також об`єктивну та суб`єктивну сторони хуліганства підтвердили під час допиту потерпіла ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 .

Так, потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що знайома з ОСОБА_40 останні 5 років, вони добре спілкувались, конфліктів до події не було. ОСОБА_7 потерпіла знає приблизно півтори роки, влітку 2018 року стала жити у неї, виконувала роботи по господарству, і за два тижні до події переїхала жити до ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_4 . Протягом цих тижнів до події потерпіла не бачилась і не спілкувалась з обвинуваченими, перебувала із співмешканцем ОСОБА_15 у с.Білка, звідки повернулась у місто Тростянець 27 липня 2019 року. Цього дня потерпіла із співмешканцем лягли увечері вдома відпочивати. Зранку близько 05 год. наступного дня 28 липня потерпіла прокинулась від того, що хтось стукав, не було зрозуміло хто, потерпіла залишилась у ліжку, а ОСОБА_15 пішов відчиняти двері. Потім ОСОБА_10 почула два жіночих голоси, впізнала голос ОСОБА_7 , яка нецензурною лайкою кричала, щоб потерпіла виходила. Потім почула, що інша жінка каже: «пішли, зараз ми її знайдемо», після чого потерпіла сховалась за шафу у куток кімнати, була без одягу, оскільки так спала. В подальшому хтось її почав витягувати з-за шафи, коли ця особа почала розмовляти з ОСОБА_7 , потерпіла по голосу і кольору волосся зрозуміла, що це ОСОБА_6 . У цей момент ОСОБА_10 була обличчям до ОСОБА_6 , яка взяла її за волосся в і тягнула до дивану, який біля шафи. Потерпіла кричала, щоб її не чіпали, кликала ОСОБА_41 на допомогу. Проте ОСОБА_10 обвинувачена ОСОБА_6 повалила на диван на спину. Де в цей час була ОСОБА_7 потерпіла не знає. ОСОБА_42 почала бити ймовірно долонями по обличчю, наносила удари також і ногами в різні частині тіла. Потерпіла закривалась руками. Потім ОСОБА_15 відтягнув ОСОБА_6 , яку потерпіла більше не бачила. Після цього потерпіла побачила ОСОБА_7 , яка почала її бити по обличчю та інших частинах тіла руками і ногами. Де був ОСОБА_29 в цей час потерпіла не бачила, тільки кликала його на допомогу. ОСОБА_10 під час побиття її обвинуваченими по черзі руками і ногами і до удару ножем у низ живота була у свідомості. Що з потерпілою відбувалося після втрати свідомості та обставини залишення будинку обвинуваченими їй відомі зі слів ОСОБА_15 .

Наданим стороною обвинувачення висновком судово-медичної експертизи від 30.09.2019 №102 підтверджується заподіяння потерпілій ОСОБА_10 поверхневого садна підборіддя та верхньої губи, різаної рани лівого стегна 0,3х2 см, які могли утворитись від дії твердих предметів по механізму ковзання-тертя, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які могли утворитись у період часу вчинення кримінального правопорушення (том 1 а.с.216-219).

Показання потерпілої стосовно хуліганських дій обвинувачених, виду фізичного насильства, механізму заподіяння тілесних ушкоджень, способу нанесення обвинуваченими ударів руками і ногами, їх локалізація повністю узгоджуються з протоколом слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів за участі ОСОБА_10 від 13.09.2019 (том 1, а.с.205-210).

Висновком судово-медичної експертизи від 21.10.2019 № 120 підтверджується, що легкі тілесні ушкодження зафіксовані у ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи від 30.09.2019 №102 могли утворитись при механізмі продемонстрованому потерпілою під час слідчого експерименту за її участі 13.09.2019 (том 1, а.с.220-222).

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 , надані в ході судового розгляду також узгоджуються з обставинами установленими під час слідчого експерименту за її участі, які викладені у протоколі слідчого експерименту від 11.10.2019 та відеозаписі на карті пам`яті, дослідженому судом, в ході якого остання вказала на домогосподарство за адресою: АДРЕСА_4 , до якого приїхала на таксі з ОСОБА_7 , ОСОБА_23 та ОСОБА_13 , вказала на двері та вікно будинку, в яке стукали, щоб їм відчинили, показала на кімнату, в якій відбувались події, відтворила на манекені механізм того, як за волосся витягла потерпілу, відтворила нанесення ударів на дивані кулаками по обличчю потерпілої в область підборіддя, щелепи, продемонструвала механізм ударів ногами. Також в ході слідчого експерименту ОСОБА_6 продемонструвала на манекені як ОСОБА_7 завдала потерпілій удар ногою, після чого вказала спосіб переміщення потерпілої з кімнати до коридору та механізм нанесення ударів обома обвинуваченими потерпілій, коли вона перебувала лежачи на спині на підлозі коридору (том 2 а.с.336-342).

Наданим стороною обвинувачення висновком судово-медичної експертизи від 21.10.2019 №131 підтверджується що легкі тілесні ушкодження зафіксовані у ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи від 30.09.2019 №102 могли утворитись при механізмі продемонстрованому ОСОБА_6 під час слідчого експерименту за її участі 11.10.2019 (том 2, а.с.348).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 від 29.07.2019 остання показала на території подвір`я по АДРЕСА_4 як стукала у вікно будинку, відтворила свої дії у кімнаті будинку, де перебувала потерпіла, зокрема, продемонструвала як завдала удар кулаком в область її обличчя (том 2, а.с.252-256).

З показань свідка сторони обвинувачення ОСОБА_15 , судом установлено, що до події він проживав з ОСОБА_10 однією сім`єю. ОСОБА_7 свідок знає півтора роки, нормально спілкувалися, приїжджав у гості, ОСОБА_22 він не знав до події, яка трапилась. Будинок за адресою: АДРЕСА_4 належить йому, складається з двох жилих кімнат. Під ранок у період з 03 до 05 ранку у липні 2019 року, точної дати не пам`ятає, хтось увірвався у їх господарство. ОСОБА_15 прокинувся від того, що почув стук у вікна та двері, внаслідок чого була зламана ручка на дверях та вибитий «глазок» на дверях. По голосу свідок він впізнав, що це ОСОБА_24 , яка казала: «Відчини». ОСОБА_15 подумав, що щось трапилося, можливо потрібна допомога. Він пішов та відчинив двері, які були зачинені, але дозволу заходити до будинку не надавав. Його відразу ударили по шиї та він упав, за двері між столом та стіною, хто його ударив він не бачив, хтось «пролетів» у кімнату де знаходилась потерпіла. Обвинувачену ОСОБА_7 свідок упізнав, ще двох людей він не знав. Одразу почув крики, шум, гам, голосно щось викрикували. ОСОБА_15 піднявся з підлоги та побіг до кімнати та побачив, що обвинувачені «таскають» ОСОБА_43 , зокрема, ОСОБА_6 схопила її за волосся, на дивані била руками та ногами. Він хотів підскочити до них, та захистити потерпілу, але його схопив ОСОБА_44 та кинув на диван, він ударив його раз чи двічі, він знову намагався встати, і ОСОБА_45 його знову кинув на диван. А на іншому дивані була потерпіла, якій завдавали удари обвинувачені. ОСОБА_15 вдалось вирватись, він вибіг до іншої кімнати та взяв лом та кричав: «Бросьте людину! що ви робите? зараз буду вас бити ломом!». ОСОБА_45 схопив лом, наскочив на нього у сусідній кімнаті, придавив його ломом до підлоги. Потерпілу в цей час обвинувачені витягнули в коридор, вона лежала на підлозі головою до виходу, її били ногами по тілу. Обвинувачені були веселі, сміялися, після цього вискочили та поїхали.

З показань свідка сторони обвинувачення ОСОБА_14 судом установлено, що він близько 01 години 28 липня 2019 року зустрівся з ОСОБА_40 у барі «Біле вітрило», після зачинення бару, вони пішли до маркету «АТБ», де зустріли ОСОБА_24 , а потім її чоловіка ОСОБА_46 , яких раніше свідок не знав, вони вживали алкоголь, але були адекватні. Біля маркету вони знаходились приблизно 2 години, спілкувались, вживали пиво, після цього ОСОБА_27 запропонувала поїхати до них у гості, потім сказала, що їй потрібно заїхати до ОСОБА_26 , яку дівчата обговорювали у таксі. Коли рухались на автомобілі таксі, ОСОБА_27 показувала водію дорогу. Коли під`їхали, всі вийшли з автомобіля, крім водія таксі, який залишився чекати. Зайшли на подвір`я спочатку обвинувачені, потім свідок із ОСОБА_13 через хвіртку. Стукали у двері до будинку обвинувачені приблизно 5 хв. Світло ніде не горіло. Вийшов господар ОСОБА_47 , запитав про те, чого вони сюди приїхали і сказав, що ОСОБА_26 немає, ОСОБА_18 його відштовхнула, її поведінка була агресивна. До приміщення будинку зайшла також ОСОБА_24 та сам свідок ОСОБА_14 . У будинку не горіло світло. Розташування кімнат він пам`ятає приблизно. Свідок перебував у дверному пройомі за 1 метр від входу. ОСОБА_18 знайшла ОСОБА_21 за шафою та кинула на ліжко, почала наносити їй тілесні ушкодження, він бачив рухи руками і ногами, чув крики, що тривало 2-3 хвилини. При цьому була розмова між ними, але зміст її не чув. ОСОБА_29 , коли почув крики, забіг до будинку, відштовхнув його, він зробив пару кроків назад. Коли ОСОБА_14 почув крики ОСОБА_48 , яка кричала про допомогу, свідок зайшов до приміщення та побачив, що ОСОБА_35 сидів на ОСОБА_16 , його руки були у області її шиї. Він відтягнув ОСОБА_15 у іншу кімнату. ОСОБА_35 знайшов лом, намагався його ударити, вони боролися за цей лом, після чого вони упали, він опинився зверху на Василю, та сказав йому, що не знав, що так станеться, зараз вони підуть. Коли обвинувачені були ще в будинку, а потерпіла лежала на підлозі ОСОБА_14 закликав їх припинити свої дії та залишити домогосподарство. Після цього вони вчотирьох на таксі поїхали додому до обвинуваченої ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_14 зустрічався з ОСОБА_15 сплатив йому кошти за спричинену його діями моральну шкоду.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_12 суду, що має у власності автомобіль Volkswagen з державним номером НОМЕР_2 . Влітку 2019 року, точної дати не пам`ятає, під ранок він перевозив обвинувачених та двох чоловіків до вул. Смородянська у місті Тростянець. Вони були з ознаками сп`яніння. Після приїзду його попросили почекати, чекав хвилин 20-30. ОСОБА_28 стояв біля хвіртки, інші троє зайшли до двору. Під`їхав свідок до хвіртки метрів на 15, до будинку метрів 17, він сидів у машині з увімкненою музикою, що відбувалось і зміст розмов він не чув. Потім вийшли всі, сміялись.

Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що був із співмешканкою ОСОБА_7 увечері 27 липня 2019 року біля АТБ-маркет у місті Тростянець, але він грав в ігрові автомати, коли він закінчив грати вже вночі, вийщов і побачив ОСОБА_49 з ОСОБА_40 та ОСОБА_14 , які розмовляли про щось. Потім з ініціативи ОСОБА_7 вони вчотирьох на таксі поїхали до потерпілої ОСОБА_10 , яка жила у ОСОБА_15 . Після приїзду до їх домогосподарства ОСОБА_13 заходив у двір, але у приміщенні будинку не був, куди після того як ОСОБА_15 відчинив двері заходили обвинувачені та ОСОБА_23 .

Інші повідомлені ОСОБА_13 під час основного та додаткового допиту обставини з приводу мети приїзду їх до домогосподарства потерпілої та ОСОБА_15 , непричетності ОСОБА_7 до побиття та нанесення ударів потерпілій, стосовно дій інших учасників події, а також подій, які відбувались після залишення ними домогосподарства ОСОБА_15 , суд відхиляє як такі, що є недостовірними, неналежними доказами, оскільки не підтверджують обставин пред`явленого обвинувачення та спростовуються показаннями обвинувачених, потерпілої та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами слідчих дій та висновками судово-медичних експертів.

Протоколом огляду місця події від 29.07.2019 підтверджується, що під час огляду господарства розташованого за адресою: АДРЕСА_4 за участі власника ОСОБА_15 та понятих ОСОБА_50 та ОСОБА_51 було виявлення на металевих вхідних дверях до будинку на висоті він 124 см до 136 см від нижнього краю та на від 27,5 см до 39 см від правого краю вм`ятин та відсутність дверного «глазка», від якого залишився отвір, у коридорі на 40 см від створу дверей та 0,32 см від лівої стіни виявлено на підлозі частину дверного «глазка» округлої форми, що узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_15 стосовно пошкодження вхідних дверей внаслідок хуліганських дій обвинувачених (том 1, а.с.189-194).

З протоколу огляду відеозапису на носії інформації від 16.08.2019 року та відтворених файлів на оптичному диску з камер відеоспостереження, який додано до протоколу і отриманий слідчим від керуючого магазину Продукти-488 ТОВ «АТБ-маркет» судом установлено, що на відеозаписі за 28.07.2019 в 00 год 21 хв. з`являються біля входу до магазину чоловік та жінка схожі на ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , яка одягнена в джинсовий комбінезон, яка вживала напої, курила. Періодично з`являється мікроавтобус марки «Volkswagen Transporter Т4», водій якого схожий на свідка ОСОБА_12 (том 2, а.с.6-8).

Указані вище докази сторони обвинувачення (показання, протоколи слідчих дій, висновки судово-медичного експерта), які суд визнає допустимими, у сукупності та взаємозв`язку підтверджують поза розумним сумнівом вчинення спільно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 грубого порушення громадського порядку і спокою громадян за обставин викладених в обвинувальному акті, з використанням незначного приводу, з мотивів явної зневаги до правил співжиття, до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві у нічний час та характеризують їх поведінку як особливу зухвалу, що проявилось у нахабному поводженні, буйстві, бешкетуванні, криках, стуках у вхідні двері та вікна будинку у нічний час доби у присутності ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , яке було поєднано із насильством стосовно потерпілої, яке спричинило останній легкі тілесні ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та мотиви суду по епізоду кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України

Обвинувачена ОСОБА_7 в ході судового розгляду визнала, що 28.07.2019 року під час перебування у приміщенні жилої кімнати будинку домогосподарства за адресою: АДРЕСА_4 , та спільного вчинення з ОСОБА_52 хуліганських дій, після спільного застосування ударів руками та ногами в різні частини тіла потерпілої ОСОБА_10 вона схопила зі столу, ніж, яким завдала одного удару, ткнувши ним в область живота потерпілої, після цього викинула ніж в іншій кімнаті будинку у металеву бочку.

В ході слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 29.07.2019 року остання визнала заподіяння тілесного ушкодження потерпілій в області живота ножем, але за іншого механізму, ніж вона повідомила в ході допиту в суді, та ніж указано у пред`явленому обвинуваченні, тому в цій частині протокол слідчого експерименту від 29.07.2019 (том 2, а.с.97-100а) є неналежним доказом пред`явленого обвинувачення, оскільки такий механізм указаний під час цієї слідчої дії обвинуваченою, вона не підтвердила в ході допиту і він не підтверджено показаннями допитаних потерпілої та свідків. Як наслідок суд не бере до уваги висновок судово-медичної експертизи від 21.10.2019 № 121 в частині висновків по механізму указаному ОСОБА_7 під час слідчого експерименту стосовно утворення проникаючого поранення черевної порожнини зліва, поранення тонкого кишківника, брижі зафіксовані у потерпілої (том 2, а.с.107).

Потерпіла ОСОБА_10 в ході допиту по епізоду заподіяння тяжкого тілесного ушкодження показала, що після того як її обвинувачені били по черзі руками і ногами, вона в якусь мить побачила, що ОСОБА_53 замахнулась чимось, бачила якийсь предмет у руці, щось блиснуло, вона відчула удар у ліву частину низу живота, потім біль та щось гаряче. Потім побачила на боку кров і все, більше нічого не пам`ятає. Потерпіла прийшла до свідомості на іншому дивані, коли її поливав водою ОСОБА_15 . На той момент вона бачила подряпину на місці удару, трішки крові, тому думала нічого страшного немає, вважала, що її подряпали, рану не обробляла. ОСОБА_15 їй розказав, що забрав її з крайнього коридору, де обвинувачені її також били, тягали, плигали на ній, що було після нанесення поранення ножем. До поліції і лікарні вона не зверталась одразу, думала обвинувачені так від неї відстануть, достатньо буде тільки поговорити. Цілий день вона лежала вдома, а пізно ввечері у ОСОБА_10 став сильно боліти живіт, погіршувався стан здоров`я, в очах почало темніти, тремтіли руки, була блювота, тому вона вирішила звернутись в лікарню, куди її відвіз ОСОБА_15 . У лікарні потерпілій повідомили, що у неї ножове поранення. Вона перебувала у реанімації 5 діб та у хірургічному відділенні 5 діб. ОСОБА_7 приїжджала спочатку, однак до відділення не заходила, допомагала під час лікування. Відомо, що у перший день оплачував лікування ОСОБА_13 , суму не знає. В лікарні ОСОБА_10 слідчому подала заяву за фактом заподіяння тілесних ушкоджень. Також потерпіла вказала, що наслідки поранення кишківника відчуває і до цього часу, вимушена проходити лікування, оскільки з`являються болі через те, що після травми виникла спайкова хвороба.

Обвинувачена ОСОБА_6 під час допиту зазначила, що не бачила як ОСОБА_7 спричинила ножем тілесне ушкодження потерпілій, але зазначила, що після того як вони з домогосподарства ОСОБА_15 приїхали додому до ОСОБА_7 вона розповіла у присутності ОСОБА_14 , що вдарила ОСОБА_10 ножем, який потім викинула в металеву діжку (бочку) в одній з кімнат будинку.

Свідок ОСОБА_14 також вказав, що не бачив, коли перебував у будинку ОСОБА_15 як потерпіла отримала ножове поранення, на її тілі крові та поранень також не бачив, але підтвердив, що ОСОБА_24 вже вдома, коли вони вчотирьох після події приїхали до неї додому, сказала, що вдарила ОСОБА_21 ножем, і запитувала, що їй за це буде, сказала, що ніж витерла об себе і викинула в бочку. Він спочатку подумав, що це «п`яні розмови». Під час додаткового допиту свідок ОСОБА_14 також повідомив, що ОСОБА_7 вдома одразу після повернення з будинку ОСОБА_15 та потерпілої прала свій одяг у тазу, вода в якій мала відтінок червоного кольору.

Свідок ОСОБА_15 під час допиту зазначив, що до події 28.07.2019 у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не було, він не бачив як їй було нанесено ножове поранення. Коли обвинувачені із ОСОБА_23 і ОСОБА_13 залишили їх домогосподарством він ОСОБА_54 запропонував їхати до лікарні, але вона відмовилась, сказала, що хоче «відійти», полежати. Потерпіла цілий день пролежала дома. А пізно ввечері сказала, що їй погано, вона випила воду і в неї почалася блювота. Після огляду потерпілої у хірургічному відділенні сказали, що у Алли проникаюче поранення. З лікарні ОСОБА_15 поїхав до поліції на допит, а потім вдома був присутній під час огляду слідчим будинку. На запитання слідчого чи були в господарстві ножі, він сказав, що на столі у кімнаті, де все трапилось, лежав з вечора ніж, де подівся ніж він не знав. Подивився під столом та під креслом його не було. Потім слідчий ОСОБА_55 у присутності понятих, які стояли біля металевої бочки (медогонка), виявив ніж у бочці, перевернув та витягнув ніж з неї.

З протоколу огляду місця події від 29.07.2019 року установлено, що під час огляду господарства розташованого за адресою: АДРЕСА_4 за участі власника ОСОБА_15 та понятих ОСОБА_50 та ОСОБА_51 старшим слідчим ОСОБА_56 було виявлено та вилучено у кімнаті № 1 у металевій діжці медогонки на дні ніж загальною довжиною ніж 24,8 см, довжина леза до 15,4 см, найбільша ширина набірного руків`я з прозорого матеріалу білого та жовтого кольорів до 2,4 см. лезо темного кольору з однієї сторони на кінчику більш темне, із фрагментами речовини сірого та коричнево-бурого кольорів. Також в ході огляду місця події слідчим виявлено у коридорі на підлозі вкритій лінолеумом пляму речовини бурого кольору найбільшими розмірами 6х2 см, а також у кімнаті № 2 на краю подушки на дивані плями речовини бурого кольору та чисельні плями речовини бурого кольору на зеленій ковдрі, якою застелено диван, з плями на підлозі було здійснено змиви на відрізок марлевого тампону, вилучено ковдру та фрагмент тканини з нашаруванням речовини бурого кольору (том 1, а.с.189-194).

Під час судового розгляду були допитані свідки слідчої дії поняті ОСОБА_57 та ОСОБА_58 , які підтвердили, що проживають по-сусідству з ОСОБА_15 , вони були запрошені понятими, коли оглядався будинок. Оскільки у ОСОБА_59 є пасіка, її зацікавила в одній з кімнат медогонка, до якої вона підійшла подивитись і побачила в ній ніж. ОСОБА_60 в ході огляду повідомив ОСОБА_15 про ніж, що лежав у металевій медогонці, після чого ОСОБА_15 покликав слідчого ОСОБА_61 , який його вилучив.

Вилучені в ході огляду місця події ніж, змиви з підлоги, фрагмент тканини з подушки, ковдра були предметом судово-медичних (імунологічних) експертиз з метою з`ясування чи є на указаних об`єктах кров, чи походить вона від потерпілої, свідка ОСОБА_15 або ОСОБА_7 , у зв`язку з чим на підставі постанов прокурора від 05 серпня 2019 року та від 09 серпня 2019 року у обвинуваченої ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_15 були відібрані біологічні зразки (букального епітелію, слини та крові), після відібрання яких висновками судово медичної експертизи № 782, 783, була визначена їх групова належність та категорія видільництва (том 2, а.с.86-93, том 1, а.с. 223-229).

З висновку судової медичної (цитологічної) експертизи № 201 судом установлено, що при судово-цитологічному дослідженні розкладного ножа на його клинку та руків`ї виявлено пото-жирові накладення, у разі присутності поту однієї особи його походження можливе від ОСОБА_7 , присутності поту потерпілої виключається, у разі присутності поту двох і більше осіб можливе змішування поту обвинуваченої та потерпілої (том 2, а.с.1-5).

Відповідно до висновку судово-медичної (імунологічної) експертизи від 11 вересня 2019 року № 802 на ковдрі, яка вилучена в ході огляду місця події знайдено кров людини, походження якої ураховуючи групу крові потерпілої можливе від останньої. В цих слідах також не виключаються домішки крові особи з групою АВ, до яких належить ОСОБА_7 ( том 1, а.с.244-247).

Висновком судової медичної експертизи № 785 підтверджується, що на фрагменті тканини подушки, вилученому в ході огляду місця події знайдено кров людини, походження якої можливе від потерпілої, даних про походження крові від ОСОБА_7 не отримано (том 1, а.с.233-236).

На вилученому з підлоги коридору під час огляду місця події марлевому тампоні виявлено кров людини, походження якої можливе від потерпілої, даних про її походження від ОСОБА_7 не виявлено, що установлено судом з висновку судової медичної експертизи № 786 (том 1, а.с.237-240)

Механізм заподіяння обвинуваченою ОСОБА_7 удару в область живота зліва знизу потерпіла ОСОБА_10 продемонструвала в ході слідчого експерименту за її участі 13.09.2019 року, що відображено у протоколі слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів фіксування та на карт пам`яті, що до нього додається ( том 1, а.с.205-210).

Висновком судово-медичної експертизи від 21.10.2019 № 120 підтверджується, що проникаюче поранення черевної порожнини зліва, поранення тонкого кишківника, брижі зафіксовані у ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи від 30.09.2019 №102 могли утворитись при механізмі продемонстрованому потерпілою під час слідчого експерименту за її участі 13.09.2019 (том 1, а.с.220-222).

Види тілесних ушкоджень, їх локалізація, ступінь їх тяжкості, які утворились у потерпілої від удару ножем підтверджуються висновком судово-медичної експертизи від 30.09.2019 № 102, за змістом якого у ОСОБА_10 відповідно до представленої експерту відповіді на запит 08.08.2019 № 01-14/3055 та оригіналу медичної картки стаціонарного хворого № 3293 виявлено тілесні ушкодження у виді проникаючого поранення черевної порожнини зліва; поранення тонкого кишківника, брижі.

В указаному висновку № 102 судово-медичний експерт ОСОБА_62 указав, що встановити механізм утворення проникаючого поранення черевної порожнини зліва, поранення тонкого кишківника, брижі не є можливим у зв`язку з відсутністю опису в наданій медичній документації характеру країв та кінців рани (а.с.218-219 том 1).

Допитаний під час судового розгляду судово-медичний експерт ОСОБА_62 роз`яснив, що у висновку експерта № 102 від 30.09.2019 згідно представленої медичної документації він установив проникаюче поранення. Проте у документації наданій експерту не було указано чи це різане, чи колото-різане чи колоте поранення. Це установлюється коли є описання характеру країв рани, тому у висновку №102 експерт зазначив, що механізм він не установив. Лікар у медичні картці просто написав, що є проникаюче поранення черевної порожнини, інші дані відсутні. При цьому в описовій частині висновку № 102 експертом указано двічі, що деякі дані через почерк лікаря неможливо було прочитати.

При цьому судово-медичний експерт ОСОБА_63 , зазначив, що у висновку № 120 він підтвердив можливість утворення проникаючого поранення по механізму, який вказала потерпіла з макетом ножа в руці, тому що якщо була ударна дія, то рана буде колото-різана, на що також вказують розміри рани. Глибину удару мали написати хірурги, якщо це можливо. У цьому випадку була затронута стінка кишківника і це не була крупна артерія. У протоколі операції ОСОБА_10 не було зазначено про крововтрату, про ознаки геморогічного шоку, було вказано про гній. Експерт ОСОБА_62 вказав, що перетоніт знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з пораненням, оскільки інфекційний агент з ножем був занесений зовні з одночасним пораненням кишковика, що у сукупності призвело до розвитку перетоніту. Згідно наданої медичної документації відсутні записи про наявність у ОСОБА_10 до поранення хронічних захворювань або інших медичних даних, які б свідчили про те, що були інші причини для утворення у потерпілої такого об`єму гною. Крім того, з об`ємом гною 2 літри особа не може довго бути, оскільки це призводить до інтоксикації та абсцесу черевної порожнини, що впливає на інші внутрішні органи, але таких ознак згідно наданої експерту медичної документації не установлено.

Поранення ОСОБА_10 було кваліфіковано як тяжке за ознакою небезпеки життя (пункт 2.1.1.2, 2.1.1.3 Правил судово медичного визначення). Для кваліфікації як тяжкого проникаючого поранення з ушкодженням кішківника достатньо (без урахування перетоніту), оскільки достатньо самого проникнення, у тому числі без ушкодження внутрішніх органів.

З метою з`ясування змісту записів Карти первинного огляду від 29.07.2019 потерпілої, з`ясування характеристик рани, обставин хірургічного втручання, локалізацію тілесних ушкоджень, їх ознак за клопотанням прокурора був допитаний лікар-хірург КНП «Тростянецька міська лікарня» ОСОБА_64 .

Під час допиту лікар хірург ОСОБА_64 суду показав, що 28.07.2019 року його як ургентного хірурга викликали у приймальне відділення, куди була доставлена потерпіла ОСОБА_10 у тяжкому стані. Продуктивного контакту з пацієнткою не відбулось, на його питання вона не могла відповідати, у неї був сопор на фоні інтоксикації. Вона була бліда, тиск був низьким, живіт був здутим, оглянути живіт було неможливо через біль. Чоловік, який супроводжував потерпілу, пояснив, що ОСОБА_10 нібито впала з горища за добу до приїзду у лікарню. Оскільки зовнішні ознаки (загальний важкий стан, блідість шкіряних покровів, низький тиск) вказували на такі загрози як можливий розрив полого органу, внутрішню кровотечу, ОСОБА_10 негайно була доставлена до операційної, їй був піднятий тиск, потім під`єднано до ШВЛ, після чого була почата операція. При виконанні лапоротомії черевної порожнини була виявлена значна кількість «свободного выпада, фибрин, кишечное содержимое» до 2 л, тобто у хворої був «розлитой» фібринозно-гнійний перетоніт добової давності. Коли лікар ОСОБА_65 почав оглядати кожний орган окремо, щоб виключити кровотечу, він виявив декілька ран у тонкому кишківнику. Лікар ОСОБА_65 оголосив зміст своїх записів у Карті первинного огляду від 29.07.2019, яка міститься у медичній картці стаціонарного хворого № 3293 «на відстані 10, 20, 40 см від дуоденоеюнального переходу є проникаюче поранення тонкого кишківника, поранення у корні брижі тонкого кишківника та обширна «забрюшинна» гематома по лівому фланку». Лікар ОСОБА_65 доповнив також, що під час хірургічного втручання він вияв, що петлі кишківника внаслідок поранення були ніби нанизані на травмуючий предмет, тому рани утворились на різній відстані. На шляху травмуючого предмету були петлі кишківника та корінь брижі. Лікар ОСОБА_65 вважав, що тупим предметом неможливо було таким чином травмувати тонкий кишківник, травмуючий предмет мав бути загостреним. Розмір ран по ширині, які утворились при нанизуванні загостреного предмету на петлі кишківника, не обов`язково однаковий, це залежить від того як був розташований травмуючий предмет. Поранення тонкого кишківника на думку ОСОБА_66 скоріш за все відбулось від різкого швидкого руху. Поранення тонкого кишківника, забрюшинна гематома викликали перетоніт. Обширна «забрюшинна гематома» утворилась від того, що у корні брижейки є маса судин, у тому числі судина, яка відходить від аорти, тому поранення судин зумовило вилив крові за «брюшину».

Крім того, лікар ОСОБА_65 під час допиту показав, що по лівому фланку нижче підребер`я на 6-7 см по передній підпахвовій лінії, на передній черевній стінці ним виявлена рана розміром 1х3 см (ширина 1 см, довжина - 3 см), проникаюча у черевну порожнину. Краї рани були рівними, такі як від розрізу (їх опис у медичній документації не фіксувався). Раневий канал поєднується із поверхневою раною, тобто виявлено наскрізне проникаюче поранення. Напрямок раневого каналу був розташований знизу уверх і до середини (у корінь брижейки), вихід рани був під ліве підребер`я. Також ураховуючи розміри рани та наявність поранень тонкого кишківника на думку лікаря ОСОБА_66 тупим предметом неможливо її заподіяти. Установлений попередньо ОСОБА_10 до операції діагноз з анамнезу та слів - «тупа травма живота» після операції об`єктивно не підтвердився, підтвердилось проникаюче поранення з пошкодженням внутрішніх органів.

З огляду на те, що під час судового провадження у результаті допиту лікаря хірурга ОСОБА_66 було з`ясовано додаткові фактичні обставини, які стосуються проникаючого поранення тонкого кишківника, брижі потерпілої, за клопотанням прокурора з метою установлення механізму утворення проникаючого поранення потерпілої судом була призначена комісійна судово-медична експертиза на стадії судового провадження.

З отриманого на стадії судового провадження висновку судової медичної експертизи від 20.09.2021 № 22/2021 судом установлено, що характер поранення черевної стінки з проникненням в черевну порожнину, значне переважання глибини рани над довжиною та шириною, ширина та довжина рани, є характерними для дії предмета, який володіє колюче-ріжучими властивостями. Описаний в медичній картці стаціонарного хворого виявлений під час оперативного втручання вміст черевної порожнини, відповідає давності спричинення проникаючого поранення черевної порожнини не більше 24 годин. Поранення черевної порожнини спричинене внаслідок одноразової дії травмуючого предмета в черевну стінку зліва на 6-7 см нижче підребер`я по передньо-пахвинній ліній в напрямку знизу вверх спереду назад з проникненням в черевну порожниу та пошкодженням стінок тонкого кишечника, брижі тонкого кишечника, крововиливу в заочеревний простір. Проникаюче поранення черевної порожнини зліва могло утворитися за обставин викладених в обвинувальному акті, а саме при нанесенні ОСОБА_7 удару ножом, локалізації рани верхня половина черевної стінки (том 4, а.с.234-247).

Відповідно до висновку комплексної судової психолого-психіатричного експерта від 19.09.2019 № 414 в момент скоєння інкримінованого правопорушення ОСОБА_7 не перебувала в стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, який міг суттєво вплинути на її свідомість та діяльність (том 2,а.с.201-207).

Викладені вище докази, які судом визнаються належними, достовірними та допустимими, у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку про те, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_7 за обставин установлених судом і викладених у зміненому обвинувальному акті умисно заподіяла ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді проникаючого поранення черевної порожнини зліва, поранення тонкого кишечника, брижі, які за ознакою небезпеки для життя кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Інші докази, які були надані стороною обвинувачення, суд відхиляє з таких мотивів.

Протокол огляду речей від 29 липня 2019 року, вході якого вилучено видані ОСОБА_7 джинсовий комбінезон та футболку з написом « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в яких вона була одягнута 28 липня 2019 року, висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи від № 784 від 30.08.2019, від 16 вересня 2019 № 804, відповідно до яких в указаних об`єктах крові не виявлено, є неналежними доказами, оскільки не підтверджують обставин пред`явленого обвинувачення (том 1 а.с.230-232, 248-250, том 2 а.с.101-104).

Також не підтверджує пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення висновок судової медичної (молекулярно-генетичної) експертизи від 29.10.2019 року № 10-1562, відповідно до якого генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлені на поверхнях клинка ножа не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_7 , на руків`ї ножа генетичних ознак поодиноких клітин не встановлено через недостатню кількість біологічного матеріалу (том 2, а.с.138-162).

Стороною обвинувачення також надані довідки про результати опитування ОСОБА_7 та ОСОБА_15 з використанням поліграфа від 03.08.2019, яке було проведено оперуповноваженим УКР ГУНП в Сумській області ОСОБА_67 , відповідно до яких отримано позитивні реакції на питання, які свідчать про наявність у ОСОБА_7 психологічної установки на приховування інформації та установлено, що ОСОБА_7 наносила удару кухонним ножом в область боку живота потерпілої, після скоєного злочину протирала рукоятку ножа, а потім викинула ніж у пусту діжку, яка стояла у будинку; вважає себе винною у вказаному кримінальному правопорушенні, не дає правдиві пояснення під час проведення опитування з використанням поліграфа (том 2, а.с. 173-176).

Відповідно до позиції ККС ВС, яка викладена у постанові 26 січня 2023 року у справі №183/3452/19 результати використання поліграфа у досудовому розслідуванні можуть мати доказове значення лише у виді такого доказу, як висновок експерта. Але для цього потрібно внести відповідні зміни до кримінального процесуального закону. Чинним законодавством не передбачено перевірку показань із застосуванням спеціального технічного засобу - поліграфу (детектора брехні) та використання отриманих даних як доказу.

Результати використання поліграфа не є доказ у розумінні вимог статті 84 КПК України, а тому указані довідки не можуть братись судом до уваги для установлення судом обставин пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Частина 2 статті 28 Конституції України закріплює норму, відповідно до якої жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам, відповідні опитування, як різновид медико-психологічних дослідів, можуть проводитися тільки за наявності письмової згоди особи, яка їх проходитиме. Незважаючи на те, що вказані довідки про результати опитування з використанням поліграфу містять інформацію, що психофізіологічне дослідження було проведено на підставі згоди ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , однак у наданих стороною обвинувачення матеріалах письмова згода останніх на проведення психофізіологічного дослідження (письмова розписка, підпис тощо) відсутня. Ураховуючи наявність обґрунтованого сумніву у тому, що застосування поліграфа відбувалось за згодою указаних учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що проведення указаного дослідження відбулось з істотним порушенням прав та свобод людини, що узгоджується з висновком, який викладено у постанові ККС ВС від 06 липня 2022 року у справі № 753/13988/16-к.

Показання допитаної за клопотанням захисника обвинуваченої ОСОБА_7 її неповнолітньої доньки ОСОБА_68 суд вважає неналежним доказом, який ні спростовує, ні підтверджує пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, оскільки указаний свідок не була очевидцем події кримінального правопорушення, повідомляла про обставини, які відбувались після приїзду її матері, ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 до них додому.

Оцінюючи допустимість аудіозапису, зафіксованого на CD-R диск, наданий захисником ОСОБА_7 із записом розмови обвинувачениих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (том 4, а.с.198-201), яка відбулась у 2021 року в ході судового розгляду кримінального провадження з приводу обставин події цього кримінального провадження, суд виходить з такого.

Згідно з вимогами частини 3 статті 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011 обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 258 КПК України ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді.

При дослідженні аудіозапису було установлено, що ОСОБА_6 перебуваючи вдома у ОСОБА_7 обговорюють потерпілу та події 28.07.2019. ОСОБА_6 визнала, що не була обізнана з тим, що їх розмова фіксується на відповідний пристрій. Отже, указаний запис розмови здійснено ОСОБА_7 цілеспрямовано та таємно.

Отже, ураховуючи, те що, ОСОБА_7 не є особою, уповноваженою збирати та фіксувати дані відносно ОСОБА_6 у приватній бесіді, тому указаний CD-R диск з аудіозаписом розмови на підставі частини 1 та 2 статті 87 КПК України є недопустимим доказом, оскільки отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, отриманий неуповноваженою особою без ухвали слідчого судді.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Як пом`якшуючі вину ОСОБА_7 обставини суд відповідно до статті 66 КК України вважає: 1) щире каяття обвинуваченої, яка висловила критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність; 2) добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної потерпілій.

Як пом`якшуючі вину ОСОБА_6 обставини суд відповідно до статті 66 КК України вважає: 1) щире каяття обвинуваченої, яка висловила критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність; 2) активне сприяння у розкритті злочину, оскільки вона добровільно своїми активними діями надавала допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття; 3) добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної потерпілій.

Обставин, які відповідно до статей 66, 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених не установлено.

Мотиви призначення покарання

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При визначенні ОСОБА_7 виду та міри покарання, керуючись правом судового розсуду, підстави та межі якого визначені КК України, суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчинених нею кримінальних правопорушень, одне з яких є нетяжким, інше належить до тяжких злочинів, обидва характеризуються умисною формою вини, за своїм характером мають високу суспільну небезпеку, мали об`єктом посягання суспільні відносини, що забезпечують охорону здоров`я людини та забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок, і дотримання правил поведінки в суспільному житті. Вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення призвели до тяжких наслідків для здоров`я потерпілої, очевидно завдали моральної шкоди від фізичного болю та страждань, яких потерпіла зазнала від отриманих ушкоджень здоров`я, душевних переживань у зв`язку із протиправною поведінкою та приниження її честі та гідності.

Суд також враховує роль обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України, а також обставини, які характеризують її особу, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, досягла 42 років, за місцем проживання характеризується посередньо, працює, є багатодітною одинокою матір`ю, має шістьох дітей, п`ять з яких є неповнолітніми, проживає із співмешканцем, яким визнано батьківство стосовно однієї дитини обвинуваченої (том 2 а.с.180-192, том 5, а.с.97-103).

Відповідно до висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 19.09.2019 № 414 ОСОБА_7 є осудною, на момент вчинення кримінальних правопорушень і на цей час будь-яким психічним захворюванням не страждала і не страждає (том 2 а.с.201-207).

Ураховуючи викладене та наявність пом`якшуючих вину обвинуваченої обставин, з огляду на позицію потерпілої, яка зазначила, що претензій до обвинуваченої не має, отримала вибачення та частину суми, яку бажає отримати від ОСОБА_7 як компенсацію завданої шкоди та з якою домовилась про умови подальшого добровільного відшкодування, тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за частиною 1 статті 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, а за частиною 2 статті 296 КК України у виді 2 років позбавлення волі. Остаточне покарання обвинуваченій слід призначити на підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі, яке на переконання суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вирішуючи питання про те чи можливе виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання суд, виходить з таких мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до досудової доповіді складеної уповноваженим органом ризик повторного вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення оцінено як середній, остання не становить високої небезпеки для суспільства. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, уповноважений орган пробації з питань дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення та обмеження волі на певний строк, а виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень. Уразі звільнення від відбування покарання з випробуванням орган пробації вважає доцільним покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені частиною 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України (том 1 а.с.68-69).

Отже, з урахуванням викладеного висновку уповноваженого органу з питань пробації, з огляду на особу ОСОБА_7 та обставини, які характеризують її сімейну ситуацію, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, що на підставі статті 75 КК України є підставою для його звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

При цьому на період іспитового строку на ОСОБА_7 слід покласти обов`язки, які передбачені пунктами 1, 2 частини 1, пунктами 2 частини 3 статті 76 КК України.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, який належить до умисних нетяжких злочинів, характер діяння вказує на його високу суспільну небезпечність, який одночасно посягає на здоров`я іншої особи та громадський порядок, спричинив одночасно фізичну, моральну та матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 .

Суд також враховує роль ОСОБА_6 у реалізації об`єктивної сторони, кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України, особу обвинуваченої, на момент вчинення злочину раніше не була судима, є особою віком 27 років, не працює, дітей на утриманні не має, позбавлена батьківських прав, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (том 2, а.с.193-198).

Ураховуючи викладене та наявність низки пом`якшуючих вину ОСОБА_6 обставин, з огляду на позицію потерпілої, яка зазначила, що претензій до обвинуваченої не має, отримала вибачення та компенсацію завданої шкоди, тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за частиною 2 статті 296 КК України у виді 2 років позбавлення волі, яке на переконання суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до досудової доповіді складеної уповноваженим органом ризик повторного вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення оцінено як середній, остання не становить високої небезпеки для суспільства. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, уповноважений орган пробації з питань дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення та обмеження волі на певний строк, а виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень. У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням орган пробації вважає доцільним покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені частиною 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України (том 1 а.с.65-66).

Отже, з урахуванням викладеного висновку уповноваженого органу з питань пробації, з огляду на особу ОСОБА_6 , суд дійшов висновку про можливість її звільнення на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Разом з тим судом установлено, що ОСОБА_6 вироком Тростянецького районного суду від 30.09.2021 року за частиною 1 статті 186 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України її звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 1 рік, та покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК (том5, а.с. 104-106). Рішення про звільнення ОСОБА_6 на підставі статті 78 КК України від відбування покарання судом на цей час не прийнято.

За висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі №199/1496/17 (провадження №51-2631кмо19) застосування положень частини 4 статті 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі, яка за попереднім вироком була звільнена від відбування покарання на підставі положень статті 75 КК, припустиме лише у разі, якщо вона засуджується за новим вироком до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням. В такому разі суд визначає остаточне покарання згідно приписів частини 4 статті 70 КК, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами статті 75 цього Кодексу. Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Самостійне виконання вироків порушує приписи частини 4 статті 70 КК в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Положення частини 4 статті 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок виконується самостійно, якщо за попереднім вироком особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, а за новий вироком їй призначено покарання, що належить відбувати реально (висновок щодо застосування положень частини 4 статті 70 КК викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № №760/26543/17).

Отже, ураховуючи, що ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 296 КК України вчинила 28.07.2019 року, тобто до ухвалення попереднього вироку Тростянецького районного суду від 30.09.2021 року за частиною 1 статті 186 КК України, яким вона була звільнена від відбування покарання на підставі положень статті 75 КК України, та з огляду на те, що рішення про звільнення ОСОБА_6 від призначеного указаним вироком суду покарання на підставі статті 78 КК України не ухвалювалось, а цим вироком вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком, остаточне покарання їй має бути призначено відповідно до частини 4 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покаранням за попереднім вироком більш суровим покарання за цим вироком у виді 2 років позбавлення волі зі звільненням на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладанням обов`язків, передбачених частиною 1 та 3 статті 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна/та або незастосування спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 31.07.2019 року було накладено арешт на одяг належний потерпілій, обвинуваченій ОСОБА_7 , ножі, ковдру та виріз тканини з подушки з нашаруваннями речовини бурого кольору, які належать ОСОБА_15 , який з огляду на відсутність підстав для спеціальної конфіскації та необхідність повернення власникам слід скасувати.

Процесуальні витрати, пов`язані із залучення експертів відсутні.

Потерпіла ОСОБА_10 у кримінальному провадженні пред`явила цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5547 грн. 45 коп., яку вона просила стягнути солідарно з обвинувачених, а також про стягнення моральної шкоди, яку з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_7 в сумі 150 000 грн., а з ОСОБА_6 в сумі 100 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_10 подала заяву про залишення її позовної заяви про стягнення з обвинувачених заподіяної їй шкоди без розгляду (том 5, а.с.244).

Згідно з вимогами частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

КПК України не врегульовує підстав залишення цивільного позову без розгляду за заявою цивільного позивача. Натомість відповідні підстави визначено пунктом 4 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Ураховуючи зміст принципу диспозитивності цивільного та кримінального судочинства, суд з огляду на подану потерпілої заяву дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, що не позбавляє права повторно зверненню до суду.

До обвинуваченої ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 01.08.2019 застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 28.10.2019 року. До ОСОБА_6 запобіжний захід на стадії досудового розслідування не застосовувався.

На стадії судового провадження з огляду на відсутність клопотань сторони обвинувачення запобіжний захід обвинуваченим не обирався. До набрання вироком законної сили підстави для обрання обвинуваченим запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 368-374, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_69 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 121 КК України, частиною 2 статті 296 КК України та призначити їй покарання:

-за частиною 1 статті 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

-за частиною 2 статті 296 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_69 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_69 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_70 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 296 КК України та призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покаранням за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 30.09.2021 року у виді 1 року позбавлення волі більш суворим покаранням за цим вироком у виді 2 років позбавлення волі призначити ОСОБА_71 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_70 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_70 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 31.07.2019, на сорочку коричневого кольору з візерунком з елементами чорних прямокутниківз написом «Global Exсelent fоr men»,шорти фіолетового кольору з візерунком квадратик жовтого кольору, з написом на лівій передній частині «Happy surf actіve sports,ніж загальною довжиною 22,2 см, розкладний,ніж загальною довжиною до 24,8 см. з набірною рукояткою з нашаруванням речовини,футболку білого кольору з написом на бірці «M&S Collection»,комбінезон джинсовий синього кольору з написом на поясі «Miss Grace jeans».

Цивільний позов ОСОБА_72 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Речові докази:

- сорочку коричневого кольору з візерунком з елементами чорних прямокутників з написом «Global Exсelent fоr men», шорти фіолетового кольору з візерунком квадратик жовтого кольору, з написом на лівій передній частині «Happy surf actіve sports, які вилучені 29.07.2019 і передані за квитанцією № 000695 на зберігання до камери зберігання речових доказів Відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського районного ВП ГУ НП в Сумській області повернути ОСОБА_73 ;

- ніж загальною довжиною 22,2 см, розкладний, ніж загальною довжиною до 24,8 см. з набірною рукояткою з нашаруванням речовини, які вилучені 29.07.2019 і передані за квитанцією № 000695 на зберігання до камери зберігання речових доказів Відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського районного ВП ГУ НП в Сумській області повернути ОСОБА_74 ;

- футболку білого кольору з написом на бірці «M&S Collection», комбінезон джинсовий синього кольору з написом на поясі «Miss Grace jeans», які вилучені 29.07.2019 і передані за квитанцією № 000695 на зберігання до камери зберігання речових доказів Відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського районного ВП ГУ НП в Сумській області повернути ОСОБА_3 ;

- змив речовини схожий на пото-жирову на відрізку марлевого тампону, контрольний марлевий тампон (пакет № 1), змив речовини бурого кольору на відрізку марлевого тампону, контрольний марлевий тампон, виявлені в на підлозі у коридорі будинку (пакет № 3); ковдру з нашаруванням речовини бурого кольору (пакет № 4); виріз фрагменту тканини з подушки із нашаруванням речовини бурого кольору (пакет № 5); вилучені 05.08.2019 в ході відібрання зразків для експертизи у потерпілої ОСОБА_72 зразок крові на відрізку марлевої серветки; зразок слини на відрізку марлевої серветки; контрольний відрізок марлевої серветки; зразок букального епітелію на двох ватних паличках; вилучені 08.08.2019 в ході відібрання зразків для експертизи у підозрюваної ОСОБА_3 зразок крові на відрізку марлевої серветки; зразок слини на відрізку марлевої серветки; контрольний відрізок марлевої серветки; зразок букального епітелію на двох ватних паличках, вилучені 10.08.2019 в ході відібрання зразків для експертизи у свідка ОСОБА_75 зразок слини на відрізку марлевої серветки; контрольний відрізок марлевої серветки; зразок букального епітелію на двох ватних паличках - передані за квитанцією № 000695 на зберігання до камери зберігання речових доказів Відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського районного ВП ГУ НП в Сумській області знищити;

- вилучену 09.09.2019 під час тимчасового доступу до документів в КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради карта стаціонарного хворого №3293 ОСОБА_72 , яка знаходиться у матеріалах кримінального провадження повернути до КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим.

Суддя ОСОБА_1