Cправа №505/167/21
Провадження №1-кс/505/1333/2023
УХВАЛА

Іменем України

15.08.2023 м. Подільськ

Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Подільську Одеської області клопотання старшого слідчого відділення №-1 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженню №-0000329 від 31.12.2020 за ознаками ч.2 ст.146 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Ракулове, Балтського району, Одеської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, пенсіонерки, раніше не судимої,

-підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділення №-1 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся з клопотанням до слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 у кримінальному провадженню №-0000329 від 31.12.2020 за ознаками ч.2 ст.146 КК України.

В своєму клопотанні слідчий зазачає, що статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків.

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

05.11.2016 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено шлюб та ІНФОРМАЦІЯ_2 у даного подружжя народилася донька - ОСОБА_9 .

Відповідно до рішення Балтського районного суду Одеської області від 17.03.2020 шлюб, зареєстрований 05.11.2016 (актовий запис №190) Балтським районним відділом державної реєстрації акті цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 - розірвано та ОСОБА_9 почала проживати спільно із ОСОБА_8 та його матірю - ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, 14.09.2020 ОСОБА_11 звернулася до Балтського районного суду Одеської області із цивільним позовом про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання та на 30.12.2020 призначено судове засідання під час якого, суд повинен оголосити рішення у даній справі.

Дізнавшись про даний позов, у ОСОБА_6 , на підґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_6 та мотивів одноособового виховання малолітньої онуки ОСОБА_9 , 2017 року народження, достовірно знаючи про відсутність на те законних підстав, виникає умисел, направлений на таємне зміну від ОСОБА_11 місця проживання онуки, перешкоджанню спілкуванню та вихованню, шляхом подальшого викрадення малолітньої.

Так, 30.12.2020 орієнтовно о 05.00 годині, з метою реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність та карність своїх дій, враховуючи ранній час доби під час якого вона не може бути викрита сторонніми особами, володіючи відповідними педагогічними навиками у спілкуванні з дітьми та спеціальними знаннями у галузі дитячої психології, а саме враховуючи малолітній вік ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу якого вона має недостатнє критичне мислення і можливість оцінити, що таке добре, а що таке погане, залежність виживання і розвитку від дорослого, свідомо використовуючи свій вплив та авторитет на потерпілу як бабуся, тобто залежність морального, економічного та фізичного характеру, відсутності сил та можливості протистояти насильству, уразливість психіки малолітніх, а саме своєї малолітньої онуки ОСОБА_9 , з метою налагодження з нею особистих відносин та одноособового виховання, усвідомлюючи малолітній вік дитини, а також те, що вона не має права обмежувати волю іншої особи, скориставшись безпорадним станом малолітньої, яка, будучи введена нею в оману не могла належним чином оцінювати всі обставини та чинити опір, помістила останню до салону автомобіля «DACIA - Sandero» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить їй на праві власності та яким ОСОБА_6 безпосередньо керує, направилася з м. Балта Одеської області у невстановленому досудовому розслідуванні напрямку, тим самим обмеживши свободу пересування малолітньої ОСОБА_9 та утримує її у невстановленому місці до теперішнього часу.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, тобто викрадення людини, вчинене щодо малолітнього.

19.02.2021 ОСОБА_6 в установленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

?показами потерпілої ОСОБА_11 щодо обставин вчинення викрадення ОСОБА_12 ;

?показами свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_13 забрала його матір - ОСОБА_6 та їх місце перебування йому не відомо;

?іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик переховування підозрюваної ОСОБА_6 від органу досудового розслідування/суду обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у виді реального позбавлення волі на строк до пяти років ).

Крім того, під час здійснення заходів, направлених на встановлення місцяперебування ОСОБА_6 , а саме моніторингу соціальної мережі «Фейсбук» виявлено сторінку з профілем особи на імя Algilberto Bombonati із проживанням в м. Канаро Республіки Італія на якій, в 2023 викладено світлину із зображенням ОСОБА_6 .

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_14 перебували у вказаній країні.

У звязку із тим, що органу досудового розслідування не надалось можливим встановити інше фактичне місцезнаходження підозрюваної, в зв`язку з чим 27.04.20213 ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні безпосередньо судом (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих, підозрюваних та дослідження їх судом.

Враховуючи вищевикладене існують достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, направлені на незаконний вплив на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні з метою схилити їх змінити свої показання в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинені злочини,

Крім того,під час проведення досудового розслідування встановлен,що до зникнення ОСОБА_12 можливо причетне ГО «Батько має право», яке надавало консультації ОСОБА_6 щодо вчинення певних дій, направлених на уникнення передачі дитині матері, тобто перебуваючи на волі, підтримуючи зв`язки з вказаним ГО підозрювана може знищити, сховати, або спотворити будь яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та місцезнаходження яких наразі органом досудового розслідування не встановлено, продовжувати вчиняти дії, направлені на переховування Голинської Софії, оскільки досудове розслідування триває та проводяться слідчі дії та оперативно-розшукові заходи, направлені на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення та речей і документів, які мають значення речових доказів по кримінальному провадженню.

Таким чином, ОСОБА_6 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Виходячи з положень п.4 ч 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Ризики, які вище були зазначені, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, ризик незаконно впливати на свідків, потерпілих, підозрюваниху цьому ж кримінальному провадженні, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість та характер злочину, а також те, що воно вчинене відносно малолітньої особи, яка в силу своїх вікових та фізичних особливостей не може самостійно вчиняти власний захист та вагомість встановлених вище ризиків, з врахуванням того, що підозрювана перебуває за межами України, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню зазначених ризиків, оскільки існують достатні підстави вважати, що обрання відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу призведе до неправомірного впливу на свідків, потерпілих, у даному кримінальному провадженні, подальшого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 та зможе запобігти цим ризикам.

Водночас, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч.1 ст.176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст.177 КПК України.

Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосований до підозрюваної, оскільки підозрювана наразі оголошена у міжнародний розшук, її місцезнаходження невідоме, що може свідчити про те, що у разі застосування домашнього арешту підозрювана може порушити його дію, впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженню.

Запобіжні заходи у вигляді застави, особистої поруки та особистого зобов`язання не зможуть унеможливити настання таких ризиків, як ухилення підозрюваного від органів досудового слідства та суду, знищення доказів винуватості підозрюваного, незаконного впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних.

Щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності підозрюваного.

Згідно положень ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Аналіз положень вказаної статті дає підстави зробити висновок, що у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, остаточно питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному вирішується після його затримання та доставки до суду, а за такого, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком встановленим ч.1 ст.197 КПК України (шістдесят днів).

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

У зв`язку з тим, що під час досудового розслідування виконано всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії для встановлення місцезнаходження підозрюваної та проведення з її участю слідчих дій, однак остання ухиляється від слідства, з урахуванням того, що вжиті заходи не забезпечили явку підозрюваної до слідчого і місцезнаходження її невідоме, постановою слідчого ОСОБА_6 оголошено в державний розшук.

У зв`язку з тим, що відповідно до інформації Державної прикордонної служби України, підозрювана ОСОБА_6 останні п`ять років державний кордон України не перетинав, його оголошеноу міжнародний розшук, а відповідні матеріали спрямовані і доставлені до відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Одеській області для організації розшуку підозрюваного з використанням каналів та можливостей Інтерполу.

Так, винесена слідчим або прокурором на підставі ст.281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку: державного, міждержавного, міжнародного, тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст.281 КПК України не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України. Слідчий вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб як в системі організації Інтерпол, так і поза нею.

За змістом ст.2 Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу, вказана організація здійснює взаємодію всіх органів кримінальної поліції. Тобто, наявність або відсутність у вказаній організації відомостей про розшук певної особи, ще не свідчить, що особа не перебуває в міжнародному розшуку, оскільки компетентні органи країни мають можливість звертатись напряму до інших країн відповідно до міжнародних угод.

Міжнародна організація кримінальної поліції - Інтерпол лише дає змогу ефективно супроводжувати процес міжнародного розшуку та здійснювати криміналістичне, інформаційне, аналітичне, організаційне, методичне забезпечення такої діяльності.

Відсутність інформації в організації Інтерпол про розшук певної особи не свідчить про відсутність її міжнародного розшуку, оскільки наявність/відсутність такої інформації не є обов`язковою умовою міжнародного розшуку особи.

Оскільки слідчим винесено постанову про міжнародний розшук підозрюваної ОСОБА_6 та вчинено необхідні дії для проведення такого розшуку (відповідні матеріали спрямовано і доставлено до відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Одеській області з використанням каналів та можливостей Інтерполу), то можна зробити висновок, що ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку, враховуючи те, що орган досудового розслідування володіє достовірною інформацією, що підозрювана ОСОБА_6 виїхала та перебуває за межами України.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення та отримані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення та про наявність достатніх підстав вважати про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам, з урахуванням того, що оголошено міжнародний розшук підозрюваної ОСОБА_6 , а також те, що остання виїхала та перебуває за межами території України, вважаю встановленими наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , за відсутності останньої.

Крім того, відповідно листа-повідомлення відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Одеській області щодо використання інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол при розшуку осіб зазначено, що відповідно до позиції НЦБ Інтерполу, якщо в обліках Генерального секретаріату Інтерполу відомості про розшук зазначеної особи на міжнародному рівні відсутні, то подальше проведення заходів можливе тільки в рамках міжнародного оповіщення Генерального секретаріату Інтерполу або запиту про правову допомогу у кримінальному провадженні.

Звертаю увагу, що 04.09.2020 набула чинності Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затверджена наказом МВС України, ОГП, НАБУ, СБУ, ДБР, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 17.08.2020 №613/380/93/228/414/510/2801/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04.09.2020 за №849/35132, розділом IV якої (Порядок запитування публікації оповіщень Генеральним секретаріатом Інтерполу) визначені вимоги до запитів органів правопорядку України щодо опублікування оповіщень. У листі зазначено, що у разі прийняття ініціатором розшуку рішення про необхідність використання інформаційних систем Інтерполу стосовно вказаної особи у вигляді оповіщення певного кольору необхідно надати відповідний запит разом із документами, визначеними Розділом IV вказаної Інструкції, в тому числі копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статті 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП-Інтерпол у порядку передбаченому чинним законодавством.

На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвалено рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 Правил Організації.

Проте відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

Крім цього, відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, варто врахувати рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти Росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не має.

Відповідно до статті 15 КПК України під час кримінального провадження кожному гарантується невтручання у приватне життя та кожен, кому надано доступ до інформації про приватне життя, зобов`язаний запобігати розголошенню такої інформації.

Матеріали кримінального провадження №-0000329 від 31.12.2020 містять документи з інформацією про приватне життя осіб та тим самим, відповідно до п. п.6,8 ч.1 ст. 162, ст. 222 КПК України, є охоронюваною законом таємницею та недопустимі до розголошення.

Згідно зі ст.27 КПК України слідчий суддя може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засідання лише у випадку, в тому числі, якщо здійснення провадження у відкритому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом та інформація ухваленого судового рішення підлягає подальшому захисту від розголошення.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання.

Посилаючись на необхідність застосування запобіжного заходу прокурор мотивував тим, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України. Крім того, під час здійснення заходів, направлених на встановлення місцяперебування ОСОБА_6 , а саме моніторингу соціальної мережі «Фейсбук» виявлено сторінку з профілем особи на імя Algilberto Bombonati із проживанням в м. Канаро Республіки Італія на якій, в 2023 викладено світлину із зображенням ОСОБА_6 . Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_14 перебували у вказаній країні. Оскільки органу досудового розслідування не надалось можливим встановити інше фактичне місцезнаходження підозрюваної, в зв`язку з чим 27.04.20213 ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, слідчого, захисника, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення надані докази, зазначені вище, які доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.

Слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення надані докази, зазначені вище, які доводять обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При прийнятті рішення слідчим суддею також приймається до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, якими обґрунтовуються ці обставини.

Відповідно до постанови слідчого від 27.04.2023 підозрювану ОСОБА_6 , оголошено в міжнародний розшук.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч.2 ст.58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Крім цього, неприйнятними для екстрадиції процесуальним рішенням є ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу, що за своєю природою не є рішенням про обрання або застосування запобіжного заходу, відповідно до вищевказаних нормативних актів, які мають вищу юридичну силу ніж чинне кримінально процесуальне законодавство.

Частиною 6 ст.193 КПК України встановлений особливий порядок обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо осіб, оголошених у міжнародний розшук: слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Невиконання хоча б однієї з указаних умов унеможливлює розгляд питання про застосування обраного запобіжного заходу.

Аналогічну позицію викладено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013.

Так, слідчий суддя, суд наділений правом розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що такого підозрюваного, обвинуваченого оголошено у міжнародний розшук (ч.6 ст.193 КПК). Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо). При цьому після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч.6 ст.193 КПК України можливе після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення надані докази, зазначені вище, які доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. При прийнятті рішення слідчим суддею також приймається до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її виною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.110,176-178,182,183,193-194,196,197 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділення №-1 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженню №-0000329 від 31.12.2020 за ознаками ч.2 ст.146 КК України, про застосування запобіжного заходу, відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою за відсутності підозрюваної в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_6 , не пізніше, як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, доставити ОСОБА_6 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 , в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1