Провадження № 1-кп/344/378/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

08.05.2021, близько 00 год 45 хв ОСОБА_12 , спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 проходили неподалік магазину «Асорті», який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Г. Хоткевича, 65. В цей же час поблизу вищевказаного магазину перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які спілкувалися між собою. В той час, коли ОСОБА_12 проходив неподалік ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , він вдарив ногою по металевій кришці люку, у відповідь на що, ОСОБА_9 зробив йому зауваження. В подальшому, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , використавши незначний привід, з хуліганських спонукань вступили в словесний конфлікт з ОСОБА_9 , в ході якого діючи умисно, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, з хуліганських спонукань, у присутності сторонніх осіб, діючи групою осіб розпочали наносити цілеспрямовані удари руками та ногами в різні ділянки тіла ОСОБА_9 . В результаті неправомірних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозково-лицевої травми зі струсом головного мозку, ранами в ділянках верхньої та нижньої губи, повним травматичним вивихом 1-го зуба, переломом коронкової частини на 1/2 2-го зуба на верхній щелепі справа, переломом кореня 2-го зуба на нижній щелепі зліва, які відповідно до висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначну стійку втрату працездатності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Пояснив, що 08.05.2021 року, перебуваючи із друзями неподалік магазину «Асорті», що по вул. Хоткевича, зустрілися зі своїми знайомими дівчатами. Дівчата вказали на чоловіків, які там перебували поруч, що ті раніше того ж дня пропонували їм провести час та чіплялися до них. Вони вирішили зробити їм за це зауваження, але в ході спілкування словесний конфлікт переріс в бійку, в результаті якої потерпілому були завдані тілесні ушкодження. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, просить суд його суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться. Шкоду завдану потерпілому ним відшкодовано в добровільному порядку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Пояснив, що разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , 08.05.2021 перебуваючи на вул.. Хоткевича вступили в конфлікт із потерпілим ОСОБА_16 , в результаті якого останньому були заподіяні тілесні ушкодження. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, просить суд його суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться. Шкоду завдану потерпілому ним відшкодовано в добровільному порядку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Пояснив, що разом зі своїми знайомими ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , перебуваючи на вул. Хоткевича вступили в конфлікт із потерпілим Плаксієм, в ході якого нанесли останньому тілесні ушкодження. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, просить суд його суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться. Шкоду завдану потерпілому ним відшкодовано в добровільному порядку.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинувачених, дослідженням письмових доказів, які характеризують їх особи, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_10 , добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, зокрема його молодий вік, те, що обвинувачений раніше не судимий, неодружений, на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебуває; відсутність у потерпілого претензій, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, що підтверджено також прокурором у судовому засіданні, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Як вбачається з досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб), Івано-Франківський РВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на обвинуваченого обов`язки відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_11 , добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, зокрема його молодий вік, те, що обвинувачений раніше не судимий, неодружений, на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебуває; відсутність у потерпілого претензій, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, що підтверджено також прокурором у судовому засіданні, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Як вбачається з досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб), Івано-Франківський РВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на обвинуваченого обов`язки відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вина обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_12 , добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, зокрема його молодий вік, те, що обвинувачений раніше не судимий, неодружений, на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебуває; відсутність у потерпілого претензій, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, що підтверджено також прокурором у судовому засіданні, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Як вбачається з досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб), Івано-Франківський РВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на обвинуваченого обов`язки відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Згідно з ст. 69 Кримінального кодексу України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як зазначено у наведеній вище постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі N 750/5031/18, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 Кримінального кодексу України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній посилатися на ст. 69 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, особи винних та інші обставини кримінального провадження, позицію прокурора, який просив застосувати ст.69 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 2 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позицію обвинувачених та їх захисника, які просили суворо їх не карати, думку потерпілого і його представника, які теж просили суворо не карати потерпілих, суд вважає, що виправлення обвинувачених можливе без ізоляції їх від суспільства, а тому вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, є призначення їм покарання за ч.2 ст. 296 КК України із застосуванням положень ст. 69 Кримінального кодексу України. Таке покарання є достатнім, справедливим та необхідними для їх виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ними, так і іншими особами.

Визначене обвинуваченим покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Оскільки потерпілим подано заяву про відмову від цивільного позову у зв`язку із повним відшкодуванням завданої йому шкоди, то поданий цивільний позов слід залишити без розгляду.

Необхідності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374,393, ч.15 ст. 615 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_9 ,- залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 солідарно в дохід держави 600 гривень 67 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз.

Речові докази:

-оптичний диск (постанова від 23.06.2021 року) - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-кофта чорного кольору з логотипом «Nike» та штани чорного кольору (постанова від 29.05.2021 року) - повернути ОСОБА_12 ;

-спортивне взуття (кросівки) темно-синього кольору з підошвою та логотипом ««Nike»» (постанова від 29.05.2021 року) - повернути ОСОБА_12 ;

-спортивне взуття (кросівки) чорного кольору (постанова від 29.05.2021 року) - повернути ОСОБА_10 ;

-кофта чорного кольору з капюшоном (постанова від 29.05.2021 року) - повернути ОСОБА_10 ;

-спортивне взуття (кросівки) чорного кольору з вставками оранжевого кольору (постанова від 29.05.2021 року) - повернути ОСОБА_11 ;

-матерчаті шорти сірого кольору (постанова від 29.05.2021 року) - повернути ОСОБА_11 ;

-DVD-R диск (постанова від 13.12.2021 року) - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_1