Номер провадження: 11-кп/813/1124/23
Справа № 499/689/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 02 лютого 2023 року про застосування примусових заходів виховного характеру відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, учень 8 класу Великобуялицької ЗЗСО місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 область раніше примусові заходи виховного характеру не застосовувались,

- що вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбачених ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.186 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000457, внесеному до ЄРДР 18.08.2021 року,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_9 , що вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбачених ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.97, п.1,3 ч.2 ст. 105 КК України застосувано до малолітнього ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру, у вигляді застереження та передачі малолітнього ОСОБА_9 під нагляд служби у справах дітей Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області строком на два роки.

Відповідно до оскаржуваної ухвали у 20-х числах серпня 2021 року, точну дату не встановлено, приблизно о 00:30 годині, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, за попередньою змовою з особою матеріали якої виділено в окреме провадження прийшли до домоволодіння, власником якого є ОСОБА_10 , 1968 року народження, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити їх протиправні дії, з метою скоєння крадіжки чужого майна, шляхом пошкодження навісного металевого замка вхідних дверей, проникли до приміщення літньої кухні вказаного домоволодіння, де реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, таємно викрав телевізор марки «HYNDAI» вартістю 797 гривень, пульт дистанційного управління до вказаного телевізора, вартістю 59 гривень, а також цифровий приймач телевізійних каналів марки «Gl sl 126», вартістю 333 гривні, і з викраденим зникли, чим спричинила потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1189 гривні.

Після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_9 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 10.01.2022 приблизно о 00:30 годині, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, за попередньою змовою з особою, матеріали якої виділено в окреме провадження, прийшли до домоволодіння, власницею якого є ОСОБА_11 , 1944 року народження, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де впевнившись у відсутності власниці та сторонніх осіб, які б могли викрити їх протиправні дії, з метою скоєння крадіжки чужого чайна, шляхом відгинання металевої скоби, з допомогою якої було замкнуто вхідні двері до господарчого приміщення для утримання домашньої птиці, проникли до вказаного приміщення, де реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, повторно, таємно викрав чотирьох курей, вартість 200 гривень за кожну, і з викраденим зникли з місця події.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 11.01.2022 приблизно о 10. 30 годині, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, за попередньою змовою з особою, матеріали якої виділено в окреме провадження, знову прийшли до домоволодіння, власницею якого є ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де впевнившись у відсутності власниці та сторонніх осіб, які б могли викрити їх протиправні дії, з метою скоєння крадіжки чужого майна, шляхом відгинання металевої скоби, з допомогою якої було замкнуто вхідні двері до господарчого приміщення для утримання домашньої птиці, проникли до вказаного приміщення, де реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, повторно, таємно викрала десятьох курей, вартість 200 гривень, за кожну, а також металевий двоколісний візок, вартістю 392 гривні, з викраденим майном зникли з місця події.

Таким чином, спричиниш потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3192 гривень.

Після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_9 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 16.01.2022 приблизно о 00:30 годині, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, за попередньою змовою з особою, матеріали якої виділено в окреме провадження, прийшли до домоволодіння, власником якого є ОСОБА_12 , 1956 року народження, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити їх протиправні дії, з метою скоєння крадіжки чужого майна, витягли віконну раму у приміщенні літньої кухні та через віконній отвір, проникли до вказаного приміщення, де, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, повторно, таємно викрав: алюмінієву каструлю ємністю 8 літрів, вартістю 298 гривень, два чавунних казани, ємністю по 3 літри, вартістю 262 гривні, кожен, а також чавунний казан ємністю 5 літрів, вартістю 341 гривня.

Після цього, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, за попередньою змовою з особою, матеріали якої виділено в окреме провадження, перебуваючи за вказаною адресою, використовуючи фізичну силу, шляхом натиску на дверне полотно, відчинили вхідні двері до житлового будинку.

Перебуваючи у приміщені будинку, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, за попередньою змовою з особою, матеріали якої виділено в окреме провадження, в одній із кімнат виявили та викрали скляну банку з медом, ємністю 3 літри, вартістю 624 гривні. Після вчинення вказаних злочинних дій, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, за попередньою змовою з особою, матеріали якої виділено в окреме провадження, залишили місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1787 гривень.

Таким чином, ОСОБА_9 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке відпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, поєднана з проникненням у житло.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 15 квітня 2022 року, близько 9:00, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, за попередньою змовою з особою матеріали, якої виділено в окреме провадження, перебували біля сільського цвинтаря, розташованого за межами смт. Петрівка Березівського району Одеської області разом з ОСОБА_13 , 1973 р.н. Під час спілкування особи, матеріали якої виділено в окреме провадження, з ОСОБА_13 між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, захищаючи особу, матеріали якої виділено в окреме провадження, вдарив ОСОБА_13 рукою по обличчі та штовхнув її. В цей час у особи, матеріали якої виділено в окреме провадження, із корисних спонукань, виник злочинний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_13 . Далі особа, матеріали якої виділено в окреме провадження, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, умисно з корисних спонукань, в умовах воєнного стану, який набрав чинності з 07.03.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 2102-ІХ, продовженого з 26.03.2022 - Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 Ле 2119-ІХ; відкрито заволоділи майном ОСОБА_13 - сумкою, яка не представляє для потерпілої матеріальної цінності, в якій знаходитись ключі від будинку, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, та мобільній телефон «Nокіа 1110» вартістю 250 гривень і велосипедом «Україна» вартістю 700 гривень.

У подальшому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, з особою матеріали, якої виділено в окреме провадження, місце вчинення злочину залишили, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, з особою, матеріали якої виділено в окреме провадження, спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 950 гривень.

Таким чином, ОСОБА_9 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж) грабіж, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала суду підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В своїй апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвалу суду першої інстанції необхідно змінити, виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на кваліфікуючі ознаки група осіб та повторність, оскільки на час вчинення суспільно небезпечних діянь ОСОБА_9 виповнилось 13 років і він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.186 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор та захисник підтримала апеляційну скаргу та просили задовольнити її у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів звертає увагу, що при розгляді кримінальних проваджень щодо малолітніх осіб судам необхідно дотримуватись:

- «Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх ("Пекінські правила")»;

- «Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права», прийнятого 16.12.1966 року Генеральною Асамблеєю ООН;

- «Декларації прав дитини», прийняту резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованого посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині ухвали на наявність в діях ОСОБА_9 кваліфікуючих ознак «повторність» та « за попередньою змовою групою осіб», виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

З правових приписів ч. 1 ст. 18 КК України вбачається, що суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Особа вважається такою, що досягла певного віку з 00 годин наступної доби після дати народження.

Частиною 2 ст. 22 КК України передбачено, що за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених зокрема ст. 185,186 КК України підлягають кримінальній відповідальності у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Стаття 26 КК України визначає поняття співучасті у злочині як умисну спільну участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.

Приписами статті 28 КК України передбачені форми співучасті. Так, положеннями ч. 2 ст. 28 КК України встановлено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Цій формі співучасті притаманне таке: а) у вчиненні злочину беруть участь дві чи більше особи, які відповідають вимогам суб`єкта злочину; б) між цими особами ще до початку злочину відбулася змова про спільне його вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

При цьому згідно з Приміткою 1 до ст. 185 КК у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

За таких обставин, для наявності кваліфікуючої ознаки «повторність» та « за попередньою змовою групою осіб», особа повинна бути суб`єктом злочину відповідно до положень ч. 1 ст. 18 КК України.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_9 на час вчинення суспільно небезпечних діянь 10.01.2022 року, 11.01.2022 року, 16.01.2022 року, 15.04.2022 року не досяг 14 річного віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.186 КК України, тобто ОСОБА_9 на момент вчинення інкримінуємих дій не був суб`єктом злочинів, через віковий критерій.

Оскільки обов`язковою обставиною кваліфікуючої ознаки «повторність» та « за попередньою змовою групою осіб», є вчинення саме злочину, а не суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, дії ОСОБА_9 фактично не можливо кваліфікувати з посиланням на ст. 23 та 32 КК України. За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини оскаржуваного рішення посилання на наявність кваліфікуючої ознаки «повторність» та « за попередньою змовою групою осіб».

Згідно п. 2 ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 24, 370, 372, 376, 404, 405, 407,409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 02 лютого 2023 року про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_9 , що вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбачених ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.186 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000457, внесеному до ЄРДР 18.08.2021 року, - змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на кваліфікуючі ознаки «повторність» та « за попередньою змовою групою осіб».

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_14 ОСОБА_3 ОСОБА_4