Справа № 450/1941/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/502/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

та його захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №3 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 27 квітня 2023 року близько 07:30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан, домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_10 , де останній проводить ремонтні роботи. В подальшому ОСОБА_7 шляхом відкриття дерев`яного вікна, проник у приміщення будинку, звідки таємно викрав будівельні електроінструменти, а саме: перфоратор торгової марки «DeWALT», шуруповерт та гайковерт торгової марки «DeWALT», велику болгарку марки «Strum», 2 ножовки, 1 молоток, перфератор відбійний торгової марки «BOSCH Hamer», загальною вартістю 46 000 тисяч гривень. В подальшому дані електроінструменти спакував в різні пакети та такі перекинув через паркан вищезазначеного домоволодіння та із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Таким чином ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на 46 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2023 року задоволено клопотання слідчого ВП № 3 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000271 від 27 квітня 2023 року.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 26 червня 2023 року включно, з визначенням застави у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 520, 00 грн.

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду в розмірі, визначеному в ухвалі суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора чи суду в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження; не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження; повідомляти про зміну свого місця проживання слідчого, прокурора чи суд в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження.

Не погоджуючись з даною ухвалою, адвокат ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його проживання АДРЕСА_1 , в нічний час.

Вважає, що ухвала слідчого судді постановлено з порушенням вимог КПК України, є необ`єктивною та упередженою.

Наголошує, що органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України ґрунтуються лише на припущеннях слідчого, та не підтверджуються матеріалами справи.

Окрім того, слідчим суддею порушено вимоги ст. 22, 370 КПК України. В оскаржувані ухвалі не викладено доводи сторони захисту та підозрюваного, щодо заперечень клопотання сторони обвинувачення, не надано мотивів, щодо відхилення таких аргументів, а також не наведено мотивів не врахування окремих доказів.

Вважає, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим та недоцільним. ОСОБА_7 має постійне місце проживання, однак у нього відступні кошти сплатити визначений судом розмір застави, він не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування чи суду, та не буде вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, слідчим відділенням ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000271 від 27 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 27 квітня 2023 року близько 07:30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан, домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_10 , де останній проводить ремонтні роботи. В подальшому ОСОБА_7 шляхом відкриття дерев`яного вікна, проник у приміщення будинку, звідки таємно викрав будівельні електроінструменти, а саме: перфоратор торгової марки «DeWALT», шуруповерт та гайковерт торгової марки «DeWALT», велику болгарку марки «Strum», 2 ножовки 1 молоток, перфератор відбійний торгової марки «BOSCH Hamer», загальною вартістю 46 000 тисяч гривень. В подальшому дані електроінструменти спакував в різні пакети та такі перекинув через паркан вищезазначеного домоволодіння та із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на 46 000 гривень.

27 квітня 2023 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_7 , затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

28 квітня 2023 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

28 квітня 2023 року старший слідчий СВП №3 Л РУП №2 ГУН у Львівській області капітан поліції ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

28 квітня 2023 року клопотання слідчого було задоволено частково слідчим суддею Пустомитівського районного суду Львівської області.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_12 , у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, оскільки таке вчинено в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, останній, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Аргументи сторони захисту, що органом досудового розслідування не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів розцінює критично, оскільки ОСОБА_7 є не працюючий, не одружений, раніше неодноразово судимий востаннє вироком Франківського районного суду м. Львова 02 вересня 2022 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання визначеного на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням ухвали Львівського апеляційного суду м. Львова від 19 жовтня 2021 року у виді позбавлення волі терміном 3 (три) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі та звільнений по відбуттю покарання 03 березня 2023 року, на шлях виправлення не став, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, в умовах воєнного стану, винним себе не визнав.

Доводи адвоката, що слідчим суддею не дотримано вимог ст. 22, 370 КПК України не заслуговують на увагу колегії суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сутність засади змагальності полягає у виконанні сторонами кримінального провадження дій, спрямованих на реалізацію наданих їм прав щодо участі у доказуванні та відстоювання своєї процесуальної позиції.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 372 КП України в мотивувальної частини ухвали зазначається суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставин із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області (а.с. 84-87) та ауді-відеозаписів судового засідання, зазначених вимого КПК України слідчим суддею було дотримано в повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кодексом.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Також, в контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

За змістом статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її 3 пункту вбачається, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06 листопада 2007 року, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12 квітня 2009 року, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя враховував дані про особу підозрюваного, його майновий стан та матеріальне становище, тому вірно дійшов висновку щодо визначення застави ОСОБА_7 у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520 грн.

Аргументи сторони захисту, що визначений розмір застави є занадто суворим, розходиться з практикою ЄСПЛ та є непомірно великим для підозрюваного не заслуговують на увагу колегії суддів.

Оскільки, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КПК України.

Слідчий суддя об`єктивно та в повній мірі, дослідивши матеріали кримінального провадження, врахував дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 182 КПК України застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 є законна та обґрунтована, а апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначення розміру застави ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4