Провадження № 1-кс/947/9620/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000831 від 24.05.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця росії, громадянина України, українця, з середньою освітою, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 24 травня 2023 року, приблизно о 06:40, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «ТОYОTА-CARINA E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по сухому асфальтобетонному дорожньому покриттю проїзної частини автодороги «Одеса Рені», зі сторони села Маяки у напрямку міста Одеса.

Під час руху у вказаному напрямку, на 30 км + 950 м автодороги «Одеса Рені» (в межах Одеського району Одеської області), проїзна частина якої передбачала двосторонній рух з однією смугою для руху до міста Одеса та двома смугами для руху в зустрічному напрямку, водій ОСОБА_4 рухаючись зі швидкістю 90-95 км/год., маючи реальну можливість обрати безпечну дистанцію до попутного транспортного засобу, що рухався попереду, такої не обрав, тим самим поставив себе в умови недостатньої видимості, при якій позбавив себе змоги слідкувати за дорожньою обстановкою, щоб мати можливість зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. Таким чином при наближенні до перешкоди у вигляді нерухомого транспортного засобу автопоїзда у складі сідлового тягача марки «MERCEDES-BENZ ACTROS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «BODEX», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який стояв у попутному напрямку в смузі руху до міста Одеса, на межі з правим узбіччям, водій ОСОБА_4 не відреагував на зміну дорожньої обстановки, а саме: маневр об`їзду вказаної перешкоди транспортним засобом, що рухався попереду, в результаті чого, маючи реальну можливість об`єктивно виявити дану перешкоду для свого руху, не обрав безпечного бокового інтервалу та вжив заходів для безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля із задньою лівою частиною напівпричепа марки «BODEX», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Під час руху водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п. п. 1.3; 1.5; 2.3 «б», «д»; 12.1; 12.2; 13.1 Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року), якими передбачено:

- п. 1.3: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 підпунктів «б», «д»:

б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.2: у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

- п. 13.1: водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ТОYОTА-CARINA E», р/н НОМЕР_1 , - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди, а саме: при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 , виявлені наступні ушкодження:

а) відкрита черепно-мозкова травма: забита скальпована рана лобової ділянки голови, забита рана лобової ділянки голови, забита рана ділянки середньої третини правої брови, забита рана ділянки зовнішнього краю верхнього повіка правого ока, крововилив під тверду мозкову оболонку правої півкулі головного мозку, крововилив під м`які мозкові оболонки правої півкулі головного мозку, мозочку, розрив правої ніжки та моста ствола головного мозку;

б) закрита травма грудей живота: садно ділянки правого надпліччя, розриви діафрагми, крововиливи в черевну та плевральні порожнини (близько 200 мл в черевній та по 800 мл в плевральних порожнинах), розрив тканин заднього середостіння, крововилив навколо аортальної клітковини, повні поперечні розриви аорти, забій та множинні розриви легень, розриви печінки, розрив міжхребцевого диску поміж сьомим шийним та першим грудним хребцями, багатоуламковий перелом тіла першого грудного хребця, крововилив під м`які оболонки спинного мозку, переломи правих 1-7-го ребер, розриви 5,6,7-го міжреберних проміжків зліва, переломи лівих 1,2-го, 6-9-го ребер, перелом верхньої гілки правої лобкової кістки, перелом верхнього крила клубової кістки зліва;

в) травма кінцівок: синець нижньої третини правого передпліччя, багатоуламковий перелом кісток правого передпліччя, забита рана передньої поверхні ділянки правого колінного суглобу, багатоуламковий перелом наколінника, багатоуламковівнутрішньосуглобові переломи стегнової та великогомілкової кісток, забита рана передньої поверхні правої гомілки, множинні садна тильної поверхні правої кисті, синець передньої поверхні лівої гомілки.

Смерть ОСОБА_8 , перебуває у причинному зв`язку з виявленою у неї поєднаною травмою голови, тулубу та кінцівок у вигляді: крововилив під тверду мозкову оболонку правої півкулі головного мозку, крововилив під м`які мозкові оболонки правої півкулі головного мозку, мозочку, розрив правої ніжки та моста ствола головного мозку, розривів діафрагми, крововиливів в черевну та плевральні порожнини, розривів аорти, забої та розривів легень, розривів печінки, розриву міжхребцевого диску, багатоуламкового перелому тіла першого грудного хребця, множинних переломів правих та лівих ребер, розривів 5,6,7-го міжреберних проміжків зліва, перелому лобкової та клубової кісток, багатоуламкового перелому кісток правого передпліччя, багатоуламкового перелому наколінника, багатоуламкових переломів стегнової та великогомілкової кісток.

Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ТОYОTА-CARINA E», р/н НОМЕР_1 , - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, ЗГМ, перелому правої ключиці, перелому правої стегнової кістки, у зв`язку з чим з місця пригоди була госпіталізована до реанімаційного відділення КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради та в подальшому переведена до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня», де перебуваючи у реанімаційному відділенні 19.07.2023 року від отриманих травм померла.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 1.3; 1.5; 2.3 «б», «д»; 12.1; 12.2; 13.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

За викладених обставин, 28.07.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням до слідчого судді і просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, обґрунтовуючи його тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного.

В судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного не заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення. При цьому просив врахувати, що підозрюваний наразі проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 28.07.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб.

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.05.2023 року, схемою до нього та фототаблицею; речовими доказами (транспортними засобами: автомобілем марки «ТОYОTА-CARINA E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепом марки «BODEX», реєстраційний номер НОМЕР_3 , які мають характерні для ДТП пошкодження), показами свідків, слідчим експериментом за участю ОСОБА_4 , висновками судово-медичної експертизи №277-144/2023 трупа ОСОБА_8 , висновком експерта №23-2699 від 07.07.2023 року транспортно-трасологічної експертизи, висновком експерта №23-2700 від 10.07.2023року автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу (автомобіля марки«ТОYОTА-CARINA E», реєстраційний номер НОМЕР_1 ), висновком експерта 23-3479 від 13.07.2023 автотехнічної експертизи за обставинами ДТП та іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, у зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Слідчий суддя, дослідивши матеріали додані в обґрунтування пред`явленої ОСОБА_4 підозри, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Щодо посилання прокурора на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1,3,4,5 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя прийшов до наступного.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Проте, аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Розглядаючи ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 в контексті практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя звертає увагу на наступне: підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання та трьох малолітніх дітей на утриманні, що на думку слідчого судді значнозменшує ризик переховування.

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків в рамках кримінального провадження,слідчий суддя не виключає наявність такого ризику, адже якщо органом досудового розслідування буде встановлено свідків дорожньо-транспортної пригоди, підозрюваний ОСОБА_4 , з огляду на тяжкість покарання, яке може йому загрожувати у випадку направлення обвинувального акту до суду, може вдатися до спроб незаконно впливати на свідків з мотивів надання ними неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає вказаний ризик не доведено стороною обвинувачення, з огляду на наступне.

Слідчий суддя вважає, що у клопотанні відсутнє належне обґрунтування та аргументування стороною обвинувачення щодо того яким чином ОСОБА_4 зможе перешкоджати кримінальному провадженню, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження під час розгляду слідчим суддею клопотання.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про необґрунтованість вказаного ризику, з огляду на те, що стороною обвинувачення не надано даних, які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності або відносно нього здійснюється досудове розслідування у інших кримінальних провадженнях.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ніж домашній арешт, в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що на утриманні у підозрюваного троє малолітніх дітей, слідчий суддя вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено не було.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення клопотання сторони обвинувачення та застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби із покладенням на нього обов`язків передбачених п. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000831 від 24.05.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 28.09.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22:00 години по 06:00 годину, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 28.09.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1