Провадження №1-кп/463/187/23
В И Р О К

іменем України

27 липня 2023 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000245 від 16.08.2021 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоноград Львівської області, раніше не судимого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

встановив:

15.08.2021 близько 19-30 год. перед входом до під`їзду загального користування будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, умисно та з метою завдання малолітньому потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, реалізуючи свій злочинний намір схопив рукою голову потерпілого та три рази вдарив нею об бетонну поверхню. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця і плями на шкірі, які можуть бути слідами загоєних саден, в ділянці лівого ліктьового суглобу та травми голови у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні вину не визнав і суду пояснив, ще до даної події він з дружиною зауважили, що хтось постійно шарпає за клямку вхідних дверей їх квартири.15.08.2021 близько 19-00 год. перебуваючи в коридорі своєї квартири почув шарпання клямки вхідних дверей, він швидко вийшов з квартири і побачив хлопчика, який лежав на сходовій клітці, головою до під`їзду. Підійшов до хлопчика та запитав з якою метою він це робить. В цей час підійшли сусіди, яким він розказав, що шарпають за клямку дверей. Дитина піднялась і побігла додому. В подальшому батьки дитини вибігли до нього, почали на нього кричати та бити. Через деякий час всі розійшлись, а потім приїхала поліція. Додатково зазначив, що він до дитини не доторкався. Цивільний позов заперечив повністю.

Не зважаючи на не визнаннясвоєї вини у вчиненому, винність обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується доказами безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні в режимі відео конференції пояснив, що строгий дядько багато раз стукав його головою до асфальту біля під`їзду, а інші діти стояли і дивились. Він дуже сильно налякався. Їздив у лікарню.

Показами даними в судовому засіданні законним представником малолітнього потерпілого - ОСОБА_6 , яка пояснила, що з обвинуваченим вони є сусідами, живуть на першому поверсі. 15.08.2021 Данило гуляв біля будинку. Близько 19-30 год. вона почула сильні крики та вибігла з квартири і побачила при вході у під`їзд свою дитину біля якої був ОСОБА_4 з дружиною та сусіди. Обвинувачений голосно кричав щоб не гримали дверима, був дуже агресивний та перебував в стані алкогольного сп`яніння. Дитина дуже плакала, була налякана, мала обдертий лікоть, на голові рани. Дитина вказала на обвинуваченого, як на особу яка його побила. Через це в них виник конфлікт, який тривав близько 5 хв. В подальшому вони з дитиною пішли додому та викликали поліцію. Через те, що в дитини боліла голова, були синяки та рани, вона з ОСОБА_8 поїхали в лікарню. Близько тижня дитина змушена була пити лікарства, близько місяця відвідувала невролога. По даний час відвідують психолога через те, що дитина боїться гуляти. Додатково зазначила, що дитина у зв`язку з його побиттям отримала велику психологічну травму.

Аналогічними за змістом показами з приводу цих же обставин даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_9 батьком потерпілого, який додатково зазначив, що обвинувачений був агресивний, голосно кричав, у зв`язку з чим між ними сталась шарпанина.

Показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона живе на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , 15.08.2021 вона почула крик дитини і вибігла у під`їзд будинку. На сходах стояв обвинувачений з дружиною, він кричав до батьків дитини. Вона взяла дитину на руки, він трусився, кричав, що його тошнить. Додатково зазначила, що сусід на ім`я ОСОБА_11 , який орендував квартиру в їх будинку, розказав що ОСОБА_4 вдарив дитину головою до землі.

Показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_12 дружиною обвинуваченого, яка пояснила, що у 2021 році вхідні двері їх квартири хтось постійно шарпав за клямку.15.08.2021 перебуваючи у квартирі почули шарпання клямки вхідних дверей. Чоловік одразу вийшов з квартири, вона побігла за ним та побачила як чоловік однією рукою тримав двері під`їзду, а іншою рукою тримав хлопчика, який лежав на бетонній підлозі, та питав з якою метою він це робить. Дитина розплакалась, видимих тілесних ушкоджень не було. В подальшому батьки дитини вибігли і між ними почалась шарпанина. Додатково зазначила, що чоловік намагався допомогти дитині встати з підлоги.

Показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_13 , який пояснив, що він орендував квартиру на першому поверсі в будинку де сталась подія. 15.08.2021 перебуваючи у квартирі почув шум, вискочив на балкон, побачив дитину та обвинуваченого, який схилився над хлопчиком. Він одразу підійшов на місце події, було багато людей, намагався припинити шарпанину, яка виникла між обвинуваченим та батьками дитини. Оскільки хлопчику було погано викликали швидку допомогу. Додатково зазначив, що у зв`язку з отриманими травмами у ДТП він не пригадує чи обвинувачений наносив удари дитині, однак дитина ніби намагалась вирватись.

З оголошеного в судовому засіданні витягу з кримінального провадження №0000245 (а.с.48), згідно з яким були внесені 16.08.2021 відомості в ЄРДР щодо заподіяння 15.08.2021 тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 .

З оголошеного в судовому засіданні відомостей з ЖЄО ІТС ІП НПУ, згідно з якими 15.08.2021 о 22-27 год. зі служби 102 отримано повідомлення лікаря МДКЛ ОСОБА_14 про те, що 15.08.2021 о 22-27 год. за адресою: АДРЕСА_3 побив сусід із квартири АДРЕСА_4 15.08.2021 о.20-00 год. Доставлено бригадою 185 о 20-30 год. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 з діагнозом: Струс головного мозку, забій шкіри волосянистої частини голови. Відпущений додому. (а.с. 49).

З оголошеного в судовому засіданні відомостей з ЖЄО ІТС ІП НПУ, згідно з якими 15.08.2021 о 19-42 год. зі служби 102 отримано повідомлення від заявника про те, що15.08.2021 о 19-41 год. за адресою: АДРЕСА_3 сусід із першого поверху напав на дитину 6 років ОСОБА_7 , дитина в шоці, подія відбулась 10 хв назад, просять шмд і поліцію. Особа на яку вказав заявник назвався як ОСОБА_4 . На місці також перебував громадянин ОСОБА_13 , в якого відібрано пояснення на місці події. Учасників конфлікту запрошено та доставлено в ЛРУП для з`ясування обставин події.(а.с.50)

З оголошеного в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.08.2021 (а.с.51), згідно з яким у ОСОБА_9 прийнято заяву про кримінальне правопорушення, в якій він повідомив про нанесення його сину тілесних ушкоджень сусідом.

З оголошеного в судовому засіданні листа №1348 від 14.09.21 та витягу з журналу №4 обліку прийому хворих у стаціонар та відмову у госпіталізації (а.с.56-60), згідно з якими КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м.Львова» повідомлено дізнавача ВД ЛРУП №1 про звернення 15.09.2021 за медичною допомогою в приймальне відділення ОСОБА_7 , 2015 року народження. Пацієнта оглянув лікар нейрохірург. Встановлено діагноз: Струс головного мозку, забій м`яких тканин волосянистої частини голови. У приймальному відділенні хворому була надана медична допомога, зроблена рентгенограма. Батьки від госпіталізації відмовились.

З оголошеного в судовому засіданні листа №22487/37-21 від 16.09.21 (а.с.62), згідно з яким старшим дізнавачем ВД ЛРУП у відповідь на запит №2295 від 10.09.2021 скеровано КЗ ЛОР ЛОБСМЕ копію журналу прийому хворих із КНП МДКЛ м.Львова від 15.08.2021 із результатами обстеження лікарем нейрохірургом гр. ОСОБА_7 .

З оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №1017 від 17.09.2021,(а.с.65-66) згідно з яким у малолітнього ОСОБА_7 при обстеженні лікарем нейрохірургом КНП МДКЛ м.Львова 15 серпня 2021 року було діагностовано: «Струс головного мозку. Забій м`яких тканин волосистої частини голови» і запропонована госпіталізація, від якої відмовились. В подальшому потерпілий оглядався неврологом поліклініки у серпні 2021 році, який встановив діагноз: «Наслідки перенесеного струсу головного мозку у вигляді астеноневротичного стану». На час проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 виявлено синець і плями на шкірі, які можуть бути слідами загоєних саден, в ділянці лівого ліктьового суглобу. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути 15 серпня 2021 року від дії тупих предметів. Травма голови у вигляді «струсу головного мозку», яка була діагностована лікарями КНП МДКЛ м.Львова та поліклініки відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Синець, садна відносяться до легкого ступеня тяжкості. Судово-медичних даних для відповіді на питання про черговість нанесення тілесних ушкоджень немає.

Оцінюючи докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України.

Клопотання сторони захисту про визнання висновку експерта №1017 від 17.09.2021 недопустимим з тих підстав, що медична картка, яка заведена з 2015 року, амбулаторного хворого ОСОБА_7 , яка використана експертом при проведенні експертизи, отримана в поза процесуальний спосіб і не на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, не підлягає до задоволення з врахуванням наступного.

Однією із засад кримінального провадження, закріпленої у п.15 ч.1 ст.7 КПК України, є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч.13 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На підставі статей 3, 56 КПК України потерпілий, його представник є стороною кримінального провадження і має право подавати докази не тільки суду, але й і слідчому. Крім того, за правилами ч.2 ст.84 КПК України процесуальним джерелом доказу є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Отже, потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди його здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст.91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи. Якщо потерпілий не згоден надати наявні в його розпорядженні необхідні документи, слідчий для отримання дозволу на тимчасовий доступ до них звертається до суду за правилами глави 15 розділу II КПК.

Саме такі правові висновки зазначені в постановах ВС від 18.06.2020 у справі №740/2536/17 (провадження №51-634км19) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/89929185), від 18.02.2020 у справі №344/4693/15-к (провадження № 51-2303км19), (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87857691) від 13.10.2020 у справі №185/1230/18 (провадження № 51-6537км19) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92315070), які на підставі ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для врахування іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок експерта був складений на підставі постанови дізнавача від 18.08.2021. Крім цього, в судовому засіданні 13.10.2022 встановлено, що законний представник потерпілого - ОСОБА_6 надавала медичну картку, оформлену з 2015 року, саме дізнавачу з метою проведення експертизи. Більше того, з описової частини висновку експерта №1017 від 17.09.2021 вбачається, що для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого використано іншу медичну документацію, складену на підставі звернення за медичною допомогою ОСОБА_7 у зв`язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень 15.08.2021. А тому, твердження сторони захисту про недопустимість висновку експерта №1017 від 17.09.2021 через те, що медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_7 , отримана з порушенням вимог КПК, є безпідставним.

Не беручи до уваги розбіжності в показах обвинуваченого та потерпілого з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, кваліфіковано правильно, тобто за наслідками, які настали внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який не визнає вини у вчиненому та вважаються такими, що даються з метою уникнути кримінальної відповідальності і спростовуються переліченими вище доказами.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, відсутністю обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

З приводу заявленого цивільного позову законним представником потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з останнього 55000 грн. моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд вважає, що такий підлягає задоволенню частково з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає серед іншого у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 при вчиненні проступку було заподіяно малолітньому потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження: Струс головного мозку. Забій м`яких тканин волосистої частини голови. Синець і плями на шкірі, які є слідами загоєних саден, в ділянці лівого ліктьового суглобу. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що тривалий час після події у малолітнього потерпілого був періодичний біль голови, не спокійний сон та відчуття страху.

З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що все ж таки дії обвинуваченого спричинили малолітньому потерпілому моральні страждання через фізичний біль, емоційні та душевні страждання, а також з врахуванням характеру вчинених обвинуваченим протиправних дій та вимог розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що розмір грошового відшкодування за завдану моральну шкоду повинен становити 30000, 00грн.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125КК України і призначити йому покарання у виді штрафу 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 30000грн 00коп. (тридцять тисяч) на відшкодування моральної шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1