Справа №463/7215/23
Провадження №1-кс/463/6037/23
У Х В А Л А

28 серпня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відмову в визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 20 липня 2023 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000094 від 26 квітня 2021 року.

Скаргу мотивує тим, що постанова слідчого є незаконною та необґрунтованою, оскільки така прийнята без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, висновки слідчого не відповідають вимогам ч.2 ст.55 КПК України та фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення.

В судове засідання скаржник не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся у встановленому законом порядку. В скарзі просить слухати таку без його участі. З врахуванням вказаного клопотання та скорочених процесуальних строків для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності скаржника на підставі наявних доказів.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений, заперечення не подав. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

У відповідності до вимог ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається із скарги, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані про кримінальне провадження за №0000094 від 26 квітня 2021 року за ч.2 ст.382 КК України.

Поставною слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 20 липня 2023 року відмовлено ОСОБА_3 в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000094 від 26 квітня 2021 року з мотивів не встановленням заподіяння будь-якої шкоди.

Відповідно до положень ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як вбачається із постанови, слідчий дійшов відповідного висновку так як на час розгляду клопотання підстави для визнання потерпілим ОСОБА_5 відсутні, оскільки проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000094 від 26 квітня 2021 року, завдання будь-якої шкоди не встановлено.

В обґрунтування даної скарги скаржник посилається на необґрунтованість та незаконність. Разом з тим, мотиви скаржника зводяться до того, що він не погоджується із діями слідчого в ході розслідування кримінального провадження щодо відмови в визнанні потерпілим, жодних об`єктивних доводів щодо заподіяння йому шкоди не зазначає.

Окрім цього, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.382 КК України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчинені службовою особою, відноситься до злочинів проти правосуддя, а відтак є очевидними та достатніми підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоду.

А тому доводи скаржника з посиланням на постанову ВП ВС від 16.01.2020 року у справі 439/397/17 про те, що з часу подачі заяви про скоєння кримінального правопорушення він набув у кримінальному провадженні статусу потерпілого не приймається слідчим суддею, оскільки у справі, про яку йдеться у постанові об`єктом посягання за ст.140 КК України є життя і здоров`я особи, а у провадженні, яке розслідується по заяві ОСОБА_5 - безпосереднім об`єктом посягання є інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення.

Разом з тим, оскільки жодних об`єктивних даних про заподіяння заявнику шкоди внаслідок вчинення, на його думку, кримінального правопорушення сам скаржник не зазначає, шкода йому в силу специфіки основного об`єкта кримінального правопорушення не могла бути заподіяна, а тому слідчий з посиланням на п.5 ч.55 КПК України прийшов до правильного висновку про те, що підстав для визнання ОСОБА_3 у даному провадженні потерпілим на цій стадії не має і слідчий суддя з такими висновками слідчого погоджується. Оскільки доводи скаржника не доводять незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, а тому підстав для її скасування немає.

При цьому доводи скаржника про те, що попередні постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим були скасовані ухвалами слідчих суддів і слідчий знову їх не врахував не приймаються до уваги, оскільки в силу вимог ст.307 КПК України перевіряючи законність постанови слідчого, слідчий суддя вправі лише скасувати постанову. В той же час при повторному вирішенні заяви про визнання особи потерпілим, слідчий керується виключно положеннями ч.5 ст.40 КПК України та здійснює свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу і є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання про безпідставність вимог скаржника, у зв`язку із чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 20 липня 2023 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000094 від 26 квітня 2021 року - відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1