ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/4296/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1221/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: бандитизм
УХВАЛА

Іменем України

30 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників обвинувачених на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2023 року стосовно ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

встановила:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в ДУ «Харківський слідчий ізолятор»: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченому за ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченому за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченому за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обвинуваченому за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , обвинуваченому за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , обвинуваченому за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України, до 28 вересня 2023 року включно. Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень, а також ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу вигляді гримання під вартою.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисники обвинувачених подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_9 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що оскаржувана ухвала постановлена без дотримання норм процесуального права, а саме: ч. 1 ст. 183, п. 5 п.6 ч. 1 ст. 184 КПК України, судом не враховано практику Європейського суду з прав людини,, а також не надано оцінки належній процесуальній поведінці обвинувачених у даному кримінальному провадженні, їх міцним соціальним зв`язкам, постійним місцем проживання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.07.2023 про продовження тримання під вартою ОСОБА_19 ; змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого на домашній арешт за адресою реєстрації місця проживання.

При цьому захисник посилається на грубе порушення судом кримінального процесуального закону, а саме: судом в одному рішенні задоволено декілька клопотань прокурора про продовження тримання під вартою відносно кількох обвинувачених, чим не забезпечено виконання вимог ст. 178 КПК України; рішення про продовження тримання під вартою ухвалено неповноваженим судом, чим порушено ст.ст. 32, 132, ч.2 ст. 199 КПК України; не досліджено питання можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів; судом не в повному обсязі перевірено чи відповідає клопотання прокурора вимогам ч. 1 ст. 184, ч. 3 ст. 199 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати оскаржувану ухвалу; змінити запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_16 на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги мотивовані грубим порушенням судом кримінального процесуального закону, а саме: клопотання про продовження тримання під вартою не відповідає вимогам ст. 184, ч. 3 ст. 199 КПК України; не доведення прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 2 , 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; судом не враховано характер особи, її моральність, місце проживання, сімейні зв`язки, репутацію обвинуваченого. Крім того, захисник посилалася на те, що рішення про продовження тримання під вартою було ухвалено неповноваженим судом, а саме, з порушенням територіальної юрисдикції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2023 року та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що прокурором у клопотанні не доведені обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України. Крім того, в клопотанні прокурором не доведено взагалі продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а в ухвалі наявні лише припущення, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

Але одні лише припущення не можуть бути покладені в основу рішення суду про продовження строків тримання під вартою. Суд повинен бути переконаний поза розумним сумнівом, що прокурор посилається на факти та обставини, які підтверджуються доказами.

Отже, оскаржувана ухвала ґрунтується на припущеннях, а не на реальних доказах наявності існування ризиків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати оскаржувану ухвалу; змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на домашній арешт за адресою АДРЕСА_2 .

Свої доводи мотивує тим, що прокурором не доведено жодне обґрунтування неможливості запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, відповідно судом не було досліджено докази, які свідчать про наявність обставин, перелік яких визначений ч. 1 ст. 194 КПК України, тим самим допущено порушення правил розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу.

При цьому, захисник допускає існування ризиків, але, на його думку, такі ризики нівелюються домашнім арештом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_21 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати оскаржувану ухвалу та змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_21 на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 .

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом в одному рішенні задоволено декілька клопотань прокурора про продовження тримання під вартою відносно кількох обвинувачених, чим не забезпечено виконання вимог ст. 178 КПК України; рішення про продовження тримання під вартою ухвалено неповноваженим судом, чим порушено ст.ст. 32, 132, ч.2 ст. 199 КПК України; не досліджено питання можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів; судом не в повному обсязі перевірено чи відповідає клопотання прокурора вимогам ч. 1 ст. 184, ч. 3 ст. 199 КПК України.

При цьому, захисник допускає існування ризиків, але, на його думку, такі ризики нівелюються домашнім арештом.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_13 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , та ухвалити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що оскаржувана ухвала в порушення ст. 178 КПК України не місить оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявності постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; його майновий стан; наявність судимостей; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема, ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

В оскаржуваній ухвалі від 31 липня 2023 року суд лише зазначає, що він дослідив відомості про особу обвинувачених та фактичні обставини справи, без посилання на конкретні факти у рішенні, що є порушенням п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Захисник зазначав, що суд вважав встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто не вважав доведеним наявністю ризиків, передбачених п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зменшення ризиків свідчить про можливість зміни міри запобіжного заходу.

Захисник вважав, що ухвала суду є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши думку обвинувачених та їх захисників, які просили задовольнити апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_15 обвинувачується у вчинення злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_16 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_22 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_18 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_19 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_20 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_21 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачен их ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 була заслухана думка прокурора, обвинувачених та їх захисників з цього приводу, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства та погоджується з висновками щодо продовження існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Зокрема, враховуючи відомості про особу обвинувачених, а також фактичні обставини справи, суд вважав, що перебуваючи на свободі обвинувачені можуть переховуватись від суду, оскільки обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких умисних злочинів, а тому несуть підвищену суспільну небезпеку. Крім цього, суд вважав, що існують підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинувачених на потерпілих, свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за час тримання обвинувачених під вартою не зменшились та не втратили своєї актуальності, у їх сукупності виправдовують тримання останніх під вартою та свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Доводи апеляційних скарг щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування спростовані матеріалами кримінального провадження та не свідчать про прийняття судом необґрунтованого рішення.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними доводи апеляційних скарг щодо можливості застосування до обвинувачених запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі у зв`язку із зменшенням наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що застосування до обвинувачених виняткового запобіжного заходу відбувається з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, у їх сукупності, та не вимагає врахування наявності всіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Що стосується доводів сторони захисту щодо порушення судом першої інстанції порядку розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених під час проведення підготовчого судового засідання, колегія суддів зазначає, що згідно кримінального процесуального законодавства України, суд під час підготовчого судового засідання зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

При цьому, доводи захисників, що підготовче судове засідання було закрито і питання про продовження строку запобіжного заходу вирішувалося поза межами судового засідання спростовуються технічним записом судового засідання, відповідно до якого підготовче судове засідання не можна було провести із-за неявки потерпілих, проте клопотання про продовження запобіжних заходів обвинуваченим було розглянуто у повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченими їх процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачен их ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг захисників.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2023 року стосовно ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді