Справа № 369/7385/23
Провадження № 1-кс/369/1641/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаржник просив зобов`язати посадових осіб Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості із заяви ОСОБА_4 від 02.05.2023 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 296 КК України та частиною 2 статті 125 КК України.

В обґрунтування вимог зазначив, що ОСОБА_4 , заявою від 02 травня 2023 року звернувся до Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 296 та частиною 2 ст. 125 КК України. Заява від 02.05.2023 року була надіслана 04.05.2023 року цінним листом з описом вкладення через відділення Укрпошта до Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області та надійшла до останнього згідно трекінга відправлень Укрпошта за ідентифікатором доступу № 180, 10 травня 2023 року.

19.08.2022 року, близько 18:00 год., перебуваючи на автомобільно-пішохідному мосту по вулиці Миру в смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області, навпроти будівлі приватного кафе «У Різьбаря», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесної суперечки, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася зухвалістю і проявлялася в нецензурній лайці та образою зі сторони громадян України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживаючого в АДРЕСА_2 , до ОСОБА_4 .

Так, Громадяни ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та наслідки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, завдали численних ударів ОСОБА_4 , внаслідок яких останній втратив рівновагу, і впав на коліна, проводжуючи свої незаконні дії громадяни ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , стоячого на колінах ОСОБА_4 добивали ударами в голову, внаслідок чого ОСОБА_4 були нанесені тілесні ушкодження.

За наслідками отриманих тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 набиті гулі на голові, які залишалися понад місяць від часу нанесення, а після побиття відчувалося неодноразове головокружіння, постійні і різкі головні болі, що зокрема але не виключення проявляється після струсу головного мозку, що встановлюється при рентгено- і комп`ютерно-томографічним способом, оскільки з часу скоєння минуло не більше 2х років.

Зазначена травма головного мозку нерідко закінчується тяжкою інвалідизацією, навіть при первинних легких формах у зв`язку з неповною діагностикою, а тому прогресуванням невиявлених уражень мозкової тканини, порушень ліквороциркуляції та ураження судин мозку повинні бути дослідженні в ході досудового дослідження, шляхом проведення належних експертиз з визначенням в подальшому правильної правової кваліфікація вчиненому діянню.

Свідками подій були громадяни України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаюча в АДРЕСА_3 ., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та її подруга ОСОБА_9 , адреси і контактні телефони яких буде надано додатково.

Струс головного мозку відповідно до частини 1 ст. 122 КК України має кваліфікуватися як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Водночас струс головного мозку може кваліфікуватися відповідно до частини 2 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Зазначена вище попередня правова кваліфікація діяння громадян ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , зобов`язує посадових осіб прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості із заяви від 02 травня 2023 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 296 КК України та ч.2 статті 125 КК України.

До часу подання цієї скарги внесення відомостей із заяви до ЄРДР не було.

В судове засідання представник скаржника адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. До канцелярії суду подав заяву, про розгляд справи без його участі, просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Прокурор Бучанської окружної прокуратури в судове засідання не з`явився, відсутність якого не є перешкодою для розгляду скарги у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України.

Фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалась, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Проаналізувавши доводи скарги та вивчивши її матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_4 , заявою від 02 травня 2023 року звернувся до Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 296 та частиною 2 ст. 125 КК України. Заява від 02.05.2023 року була надіслана 04.05.2023 року цінним листом з описом вкладення через відділення Укрпошта до Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області та надійшла до останнього згідно трекінга відправлень Укрпошта за ідентифікатором доступу № 180, 10 травня 2023 року.

Однак, підтвердження того, що Києво-Святошинською окружною прокуратурою Київської області внесено відомості про зазначене вище кримінальне правопорушення відсутні.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119) сторін цих відносин, відповідно.

У цьому випадку, запроваджені внутрішні процедури щодо порядку та строків внесення даних до ЄРДР кореспондуються з норми наведеної ст. 214 КПК України.

Як наслідок, з вище зазначеної правової норми (ст. 214 Кодексу) та запроваджених внутрішніх процедур випливає, що нормами кримінального процесуального законодавства України встановлюється імперативний обов`язок після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внесення за нею відомостей до ЄРДР так, як згідно ч. 1 ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

При цьому, згаданий обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене підтверджується імперативними положеннями ст. 214 КПК, з даного питання, так як дискреційні повноваження суб`єкта оскарження, у цій ситуації, є обмеженими, а останній має вчинити прямо визначену у КПК дію, яка полягає у внесенні даних до ЄРДР за зверненням.

Тобто, норми КПК не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Бо, як зазначив ЄСПЛ у пункті 39 справи "Устименко проти України", принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

У даному випадку встановлено, що суб`єктом оскарження було отримано від особи, яка подала скаргу повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, але за ним, у строки визначені ст. 214 КПК України, відомості до ЄРДР унесено не було.

У пункті 74 Рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх порушень та уникати виконання своїх обов`язків, а у цій ситуації, суб`єкт оскарження не дотримався власних внутрішніх правил та процедур, щодо умов внесення відомостей до ЄРДР.

Тим самим позбавили особу, яка подала заяву про злочин, як сторону, у взаємовідносинах, що склалися між ними з моменту подання такого звернення про злочин, розумної можливості представити свою справу за таких умов, які б не ставили його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (суб`єктом оскарження).

За таких умов, з урахуванням наведеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, у межах наявних та поданих до суду доказів, на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в частинні зобов`язання суб`єкта оскарження вчинити дії передбачені ст. 214 КПК України.

Керуючись ст. 214, 216, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - задовольнити.

Зобов`язати посадових осіб Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості на підставі заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від 02 травня 2023 року про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1