Справа № 932/6189/23
Провадження № 1-кп/932/353/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні

№ 0000038, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 330 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 330 КК України.

03.07.2023 року винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкрите судове засідання, суддею одноособово, підстав для повернення обвинувального акту , не вбачає.

З`ясувавши думку учасників процесу, захисника адвоката ОСОБА_4 обвинуваченого, суд доходить висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, на підставі чого він підлягає поверненню, з наступних підстав.

Так, згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 2 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.

Зазначена норма зобов`язує прокурора викласти фактичні обставини кримінального правопорушення, з зазначенням статті (частини статті) КК України, яке має містити точний опис обставин злочину із зазначенням об`єктивної сторони складу злочину та його кваліфікуючих ознак, обставини, які визначають ступінь участі кожного із співучасників, їх ролі у вчинення кримінального правопорушення.

Однак, як вбачається з обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , його зміст містить певні протиріччя в частині викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання висунутого обвинувачення.

Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 330 КК України, що виразилися у передачі та збиранні з метою передачі представникам іноземної організації відомостей, що становлять службову інформацію, зібрану в процесі оперативно- розшукової діяльності, особою, якій ці відомості стали відомі, у зв`язку з виконанням службових обов`язків, за відсутності ознак державної зради або шпигунства, вчинені з корисливих мотивів.

Відповідно до чинного законодавства, злочин за ст. 330 КК України відноситься до кримінальних правопорушень у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації.

Предметом злочину за ст. 330 КК України є відомості економічного, науково-технічного й іншого характеру, що становлять службову інформацію та є власністю держави. При цьому, суб`єктивна сторона виявляється лише в прямому умислі.

Як слідує за змістом обвинувального акту, ОСОБА_5 , використовуючи свої службові повноваження як начальник сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, з корисливих мотивів, організував збір та передачу відомостей, що становлять службову інформацію отриману в процесі здійснення оперативно- розшукової діяльності з метою її подальшої передачі стороннім особам, в том числі представникам іноземних установ і організацій.

Проте, які саме службові повноваження використовував ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованих йому дій , обвинувальний акт не містить.

Також зазначено, що ОСОБА_5 в період часу з 30.01.2023 по 07.02.2023 року, зібрав службову інформацію . Однак, яким чином він організував та зібрав ці відомості, та яка саме оперативно- розшукова діяльність здійснювалась саме ним і в рамках якої справи, які саме професійні можливості ним використовувались задля вчинення правопорушення, обвинувальний акт не містить.

Також, висунуте обвинувачення ОСОБА_5 не містить даних про те, що зібрана та передана ним інформація, є службовою, а також те, що обвинувачений достеменно знає про обмеження з використанням службової інформації, в тому числі і щодо збору та передачі іншим особам.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що дані відомості були передані представнику іноземної держави, але взагалі не вказано якій саме організації була передана ця інформація, також не зазначено, який намір і яким чином дана іноземна організація мала використовувати цю інформацію та в яких саме службових цілях.

Також, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_5 передав шляхом пересилання на мобільний телефон представника іноземної організації в електронному додатку електронний файл , який містив в собі службову інформацію зібрану в процесі оперативно-розшукової діяльності, за відсутності ознак державної зради або шпигунства.

Проте, зміст висунутого обвинувачення взагалі не містить посилань, внаслідок чого інкриміновані дії ОСОБА_5 не містять ознак державної зради або шпигунства, хоча для кваліфікації дій за ст. 330 КК України це є обов`язковим.

Таким чином, вищезазначене свідчить, що викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими в обвинувальному акту, містять явні суперечності, є неконкретним.

У відповідності до кримінально-процесуального законодавства України судовий розгляд справи проводиться у межах висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті і законом передбачена можливість прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду справи по суті тільки у разі встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

В той же час, вказані недоліки обвинувального акту, його суперечність порушують право обвинуваченого, передбачене ст.42 КПК України, знати у вчинені якого кримінального правопорушення вона обвинувачується, що тим самим унеможливлює якісно і в повні мірі здійснити захист, чим істотно порушується право обвинуваченого ОСОБА_5 на захист.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що таке обвинувачення є незрозумілим та таким, що не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314-316, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути прокурору другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт та додатки до нього відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 330 КК України, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1