ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1095/20 Провадження № 1-кп/636/257/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

прокурорів Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 000100078, внесене 21.08.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Чкаловське, Чугуївського району, Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не судимого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

20.08.2019, приблизно о 19 годин 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухався на транспортному засобі - автомобілі марки - ЗАЗ, моделі - 1102 ЗНГ, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі, яка проходить через вул. Вишневу, поблизу будинку № 29, в населеному пункті смт. Чкаловське, Чугуївського району, Харківської області в напрямку вул. Первомайська в межах населеного пункту. По зазначеній автодорозі, яка проходить через вулицю Вишневу, поблизу будинку № 29, в межах зазначеного населеного пункту, в попутному напрямку, рухались пішоходи, а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його мати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку він віз в інвалідній колясці перед собою, уздовж правого узбіччя зазначеної автодороги, при цьому захваливши лівим колесом інвалідної коляски 0,5 метрів проїжджої частини. Водій ОСОБА_8 , знаходячись на водійському місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки - ЗАЗ, моделі - 1102 ЗНГ, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 30-40 км/год., не врахував дорожню обстановку, застосував неправильні прийоми і способи керування автомобілем в результаті чого здійснив наїзд на пішоходів.

Згідно висновку експерта № 12-14/216-Ч/19 від 26.11.2019, у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після подій, які мали місце 21.08.2019, встановлені наступні тілесні ушкодження: голови - забита рана та синець потиличної області голови; кінцівок - закритий чрезвертельний перелом стегнової кістки зліва зі зміщенням кісткових уламків; садно на передній поверхні в проекції правого колінного суглобу. Вище зазначені ушкодження утворилися від ударної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні властивості якого (яких), в ушкодженнях не відобразилися, можливо під час дорожньо-транспортної події, при наїзді автомобілем, в час та за обставинах, які вказані в матеріалах справи та ОСОБА_10 . За ступенем тяжкості закритий чрезвертельний перелом стегнової кістки зліва зі зміщенням кісткових уламків кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я як середні тілесні ушкодження (п.п. 2.3.1 правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗУ 17.01.1995); синець та забита рана потиличної області голови - кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я - більше 6 днів, менше 21 днів (п.п. 2.3.2. а, б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗУ 17.01.1995); садно на правому коліні - кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я як легкі тілесні ушкодження - менше 6 днів (п.п. 2.3.2.б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗУ 17.01.1995).

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судово-автотехнічної експертизи № 7/1174СЕ-19 від 18.02.2020, у дорожній обстановці водій автомобіля ЗАЗ-1102, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. Технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля ЗАЗ- 1102, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 визначалась виконання ним вимог п. 121.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь яких перешкод технічного характеру. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ЗАЗ-1102, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вбачаються не відповідності вимогам п. 12.3 Правил у дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. При умові, що зафіксований у схемі до протоколу огляду місця ДТП слід гальмування належить передньому лівому колесу автомобіля «ЗАЗ-1102», р.н. НОМЕР_1 , швидкість руху автомобіля ЗАЗ-1102, р.н. НОМЕР_1 , перед гальмуванням становила не менше 26,7 км/год.

Вказані дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, пояснивши суду, що цей день він керував свої автомобілем ЗАЗ по автодорозі, яка проходить через вулицю Вишневу, поблизу будинку № 29 в смт. Чкаловське. По зазначеній дорозі, в попутному напрямку рухались пішоходи, потерпілі, де ОСОБА_9 в інвалідній колясці віз свою матір ОСОБА_10 . З другого боку дороги теж рухались пішоходи, він загальмував і автомобіль фактично зупинився, так як сама дорога вузька то і трапилось дорожньо-транспортна пригода.

Дані покази обвинуваченого у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, суд розцінює як спосіб та позицію захисту.

Заслухавши покази учасників судового провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, які, відповідно до ст. ст. 85, 86 КПК України визнані судом належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, встановленому чинним законодавством та підтверджують певні обставини, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, суд дійшов до доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, що йому інкримінуються, та підтверджується показами:

- потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив суду, що того дня коли трапилася пригода, він на колясці прогулював матір, так як пішохідна доріжка відсутня, то вони рухались по краю проїжджої частини та їх збив автомобіль під керуванням обвинуваченого. В результаті наїзду вони отримали тілесні пошкодження.

- рапортом старшого інспектора-чергового СРПП Чугуївського ВП ГУНП Харківської області ОСОБА_11 № 8280 від 20.08.2019, згідно якого 20.08.2019 о 20.47 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 20.08.2019 о 20.45 год. за адресою: АДРЕСА_2, авто НОМЕР_2 ВХ Таврія, водій п`яний, збив жінку на інвалідному візку, БШД викликали, заявник ОСОБА_12 (а. к.п. 8);

- рапортом старшого інспектора-чергового СРПП Чугуївського ВП ГУНП Харківської області ОСОБА_11 № 8278 від 20.08.2019, згідно якого 20.08.2019 о 19.24 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 20.08.2019 о 19.24 год. за адресою: АДРЕСА_2, БШД № 2204, лікар ОСОБА_13 , потерпіла ОСОБА_10 , ДТП, доставлена до ЦРБ м. Чугуїв (а. к.п. 9);

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.08.2019 ОСОБА_9 , який повідомив про те, що 20.08.2019, близько 19.30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом авто Таврія ЗАЗ 1102, р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на нього та його мати ОСОБА_10 та наніс тілесні ушкодження (а.к.п. 10),

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.08.2019 та фото-таблицею до нього, згідно якого оглянуто місце ДТП, зафіксовані погодні умови, стан дорожнього покриття, вказані пошкодження транспортних засобів, складена схема місця ДТП та автомобіль направлено на майданчик тимчасового утримання (а.к.п. 11-24);

- повідомленням директора КНП «Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка» від 24.09.2019, згідно якого ОСОБА_8 20.08.2019 о 22.50 год. у супроводі співробітників поліції був доставлений до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги для перевірки на стан сп`яніння, ОСОБА_8 від проведення алкотесту категорично відмовився, ОСОБА_10 з 20.08.2019 по 28.08.2019 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні екстреної (невідкладної) медичної допомоги з діагнозом: забійна рана потиличної ділянки, закритий чрезвертлюговий перелом лівої стегнової кістки, наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу, цукровий діабет ІІ типу, вторинно інсулінозалежна; ОСОБА_9 20.08.2019 о 21.40 год. самостійно звернувся до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги і після огляду чергового лікаря-травматолога був встановлений діагноз: забій, ссадна правої кисті, лівого ліктьового суглобу, правого стегна, правої гомілки, алкотест № 08091 - 0,00 проміле, для подальшого амбулаторного лікування був направлений до лікаря-травматолога лікувально-діагностичного відділення № 1 (а.к.п. 38, 39);

- висновком судово-медичної експертизи № 12-14-216-Ч/19, згідно якого у ОСОБА_10 після подій, які мали місце 21.08.2019, встановлені наступні тілесні ушкодження: голови - забита рана та синець потиличної області голови; кінцівок - закритий чрезвертельний перелом стегнової кістки зліва зі зміщенням кісткових уламків; садно на передній поверхні в проекції правого колінного суглобу. Вище зазначені ушкодження утворилися від ударної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні властивості якого (яких), в ушкодженнях не відобразилися, можливо під час дорожньо-транспортної події, при наїзді автомобілем, в час та за обставинах, які вказані в матеріалах справи та ОСОБА_10 . За ступенем тяжкості закритий чрезвертельний перелом стегнової кістки зліва зі зміщенням кісткових уламків кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я як середні тілесні ушкодження (п.п. 2.3.1 правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗУ 17.01.1995); синець та забита рана потиличної області голови - кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я - більше 6 днів, менше 21 днів (п.п. 2.3.2. а, б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗУ 17.01.1995); садно на правому коліні - кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я як легкі тілесні ушкодження - менше 6 днів (п.п. 2.3.2.б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗУ 17.01.1995). При токсикологічному дослідження № 2857 в ОНД крові ОСОБА_10 від 21.08.2019 етіловий спирт не виявлено (а.к.п. 95-97);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.09.2019 та схемою до нього, проведеного за участю ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_14 та в присутності свідків, згідно якого ОСОБА_8 розповів про подію, яка мала місце 20.08.2019, та обставини ДТП за його участю на автомобілі ЗАЗ-1102 та пішохода з людиною в інвалідному візку (а.с. 98 - 103);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.09.2019 та схемою до нього, проведеного за участю ОСОБА_9 та в присутності свідків, згідно якого ОСОБА_9 розповів про подію, яка мала місце 20.08.2019, та обставини ДТП за участю автомобіля ЗАЗ-1102 та його з матір`ю, яку він віз на інвалідному візку (а.с. 104 - 109);

- протоколом огляду місцевості, приміщення, речей (предметів) та документів від 27.09.2019 та фототаблиця до нього, в ході якого була оглянута земельна ділянка, розташована біля буд. АДРЕСА_2 , де ОСОБА_9 надав для огляду інвалідний візок, яка має пошкодження (а.к.п. 110 - 120);

- висновком судової автотехнічної експертизи № 7/1174 СЕ-19 від 18.02.2020, згідно якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля ЗАЗ-1102, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. Технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля ЗАЗ- 1102, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 визначалась виконання ним вимог п. 121.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь яких перешкод технічного характеру. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ЗАЗ-1102, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вбачаються не відповідності вимогам п. 12.3 Правил у дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. При умові, що зафіксований у схемі до протоколу огляду місця ДТП слід гальмування належить передньому лівому колесу автомобіля «ЗАЗ-1102», р.н. НОМЕР_1 , швидкість руху автомобіля ЗАЗ-1102, р.н. НОМЕР_1 , перед гальмуванням становила не менше 26,7 км/год. (а.к.п. 128-130);

- Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 84 від 20.09.2019, згідно якого ОСОБА_8 має ознаки алкогольного сп`яніння легкого ступеню (а.к.п 163);

- речовими доказами: автомобілем Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_3 , білого кольору, з механічними пошкодженнями в результаті ДТП (а.к.п. 24); автомобілем Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_4 , червоного кольору, з механічними пошкодженнями в результаті ДТП (а.к.п. 25);

- повідомленням директора КНП «Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка» від 24.09.2019, згідно якого ОСОБА_8 20.08.2019 о 22.50 год. проходив медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, результат токсилогічного дослідження сечі № 2859 на вміст етанолу, в концентрації за методикою ГРХ, висновок - 2,13 проміле (а.к.п. 164).

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі злочину є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).

Таким чином, аналіз усіх досліджених в суді доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку. Дата подій 21.09.2019, яка вказана в судово-медичній експертизі, суд вважає опечаткою.

Дослідивши, зіставивши та проаналізувавши вивчені у справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції та таких, що у сукупності з іншими наведеними доказами, дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, у відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не засуджений, про що свідчить довідка ОСК ГУНП в Харківській області від 22.08.2017 (а.к.п. 165), злочин вчинив вперше, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується довідками КНП «Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка» від 05.03.2020 (а.к.п 170), розлучений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2009 та 2013 року народження (а.с. 171-175); за місцем мешкання характеризується позитивно, про що свідчить довідка, видана секретарем селищної ради за місцем мешкання обвинуваченого (а.к.п. 167), довідка про склад родини, видана селищною радою за місцем мешкання обвинуваченого, згідно якої неповнолітні діти обвинуваченого зареєстровані разом з ним (а.к.п. 167), думку потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав позовні вимоги по мірі покарання поклався на розсуд суду, а також думку представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 , який у дебатах просив задовільнити позовні вимоги свого представника.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, застосувавши до нього ст. 75 КК України, і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Потерпілою ОСОБА_10 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просила стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування у розмірі 145292,48 грн, нанесеної матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням та доглядом та 704,53 грн. - моральної шкоди, а також з стягнути з ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 16000,00 грн. і моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» подала відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про уточнення та збільшення позовних вимог, в якому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_10 в заявленому обсязі є необґрунтованими, незаконними, а тому такими, що не можуть бути задоволені. До відзиву ПАТ «НАСК «ОРАНТА» додала лист від 29.05.2020, направлений ОСОБА_10 , про порядок відшкодування шкоди, в якому повідомлено, що за фактом ДТП проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні і до надання рішення, що набрало законної сили, у страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування, а тому після отримання вказаних документів буде повторно розглянуто питання щодо проведення виплати страхового відшкодування.

Представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_5 подана відповідь на відзив, в якій зазначено, що КПК України передбачено право особи, яка є потерпілою від злочину, звернутися до суду в рамках кримінального провадження з цивільним позовом про відшкодування нанесеної злочином матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП і суд разом з вирішенням питання про винність особи у вчиненні злочину вирішує питання щодо заявленого цивільного позову. Також у відповіді зазначено. що на підтвердження понесених витрат позивача на лікування та підтвердження призначення медикаментів для лікування позивача надані медичні документи та чеки за придбання ліків на загальну суму 14090,67 грн. і з врахуванням положення п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика становить 5%, а тому дорівнює 704,53 (14090,67 грн. * 5%). Щодо розрахунку страхового відшкодування зазначено. що підлягає застосуванню п. 26.1 ст. 26 цього ж Закону, і зазначає, що потерпіла ОСОБА_10 до ДТП могла сама сидіти, підніматися, ходити з підтримкою по квартирі на невелику відстань, справляти потреби, а після ДТП її стан погіршився, оскільки внаслідок ДТП виникли ускладнення здоров`я: тіло паралізувало повністю, з`явилося неконтрольоване сечовипускання та вона стала прикута до ліжка, тобто потребує цілодобового догляду та турботи, тому знаходиться під цілодобовим доглядом сина, невістки та чоловіка, які міняються по черзі, оскільки працюють. У відповіді на відзив вказаний розрахунок шкоди, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності, у розмірі 145997,01 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Розглядаючи заявлений представником потерпілої цивільний позов до обвинуваченого та страховика, суд приходить до наступного.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачене право особи на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 (з наступними доповненнями та змінами), моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила за наявності її вини.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Крім цього, у п. 3 зазначеної постанови вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 9 вищевказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації, а крім того - у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності.

Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту, вочевидь, має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що, зазвичай, виникає за подібних життєвих обставин.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з Прав Людини(далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що, «з огляду на її природу, спричинена моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які… зіткнулися з проблемами... можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що потерпіла має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки вона є інвалідом, їй завдано неповоротну та невиправну шкоду життю та здоров`ю, оскільки відновлювальні процеси інваліда є затяжними, тривалими та болісними, а переживання та страждання є тривалими та глибокими. Провина обвинуваченого в скоєнні дій відносно потерпілої, що потягли вказані наслідки, судом встановлена.

Аналізуючи наведене, суд встановив, що обставини, на які посилається цивільний позивач в обґрунтування позову, знайшли своє підтвердження сукупністю доказів, як логічні, послідовні, достовірні та достатні для висновку про те, що ОСОБА_10 внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та фізичному болі, які зазнала потерпіла. Враховуючи тяжкість скоєного обвинуваченим злочину та наслідки для потерпілої, суд вважає розумним та справедливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої моральну шкоду у повному обсязі.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення авто-технічної експертизи № 7/1174 СЕ-19 від 18.02.2020 в розмірі 2826,18 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому в ході досудового слідства не обирався. Беручи до уваги поведінку обвинуваченого та призначення покарання з випробуванням, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили не обирати йому запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позов представника цивільного позивача ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_5 про стягнення про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальні збитки у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_10 матеріальні збитки у розмірі 145292 (сто сорок п`ять тисяч двісті дев`яносто дві) грн. 48 коп. та моральну шкоду у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 53 коп.

Стягнути з засудженого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням авто-технічної експертизи, у розмірі 2826 (дві тисячі вісімсот двадцять шість) грн. 18 коп.

Речові докази: автомобіль марки «ЗАЗ Таврія-1102», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , які передані на зберігання засудженому - вваджати повернутими власнику.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілій, яка не була присутніми в судовому засіданні.

Суддя -