Номер провадження: 11-кп/813/743/23
Справа № 521/3783/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000069, внесеному до ЄРДР 13 січня 2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грибівка, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, офіційно не одруженого, маючого на утриманні 4х неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.09.2020 за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, вирок виконано,

кожного окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, -

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 2 статті 187 КК України, та призначено йому покарання:

-за частиною 3 статті 289 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за частиною 2 статті 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.ч. 1 - 3 статті 70 КК України, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

До вступу вироку в закону силу обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишено без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 13.01.2019 року.

ОСОБА_11 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 2 статті 187 КК України та призначкно йому покарання:

-за частиною 3 статті 289 КК України у виді 8 (восьми) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

-за частиною 2 статті 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.ч.1 - 3 статті 70 КК України, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_11 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

До вступу вироку в закону силу обраний відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишено без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 13.01.2019 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 , заявлений до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 , в рівних частинах, за завдану матеріальну шкоду внаслідок скоєного злочину, суму у розмірі 600 (шістсот) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 , заявлений до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди, - задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 , в рівних частинах, за завдану моральну шкоду внаслідок скоєного злочину, суму у розмірі 3 000 (трьох) тисяч гривень.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Відповідно до оскаржуваного вироку, 13.01.2019 року, близько 2 години 20 хв., ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: вул. Моторна, 6/1 у м. Одесі, переконавшись, що поряд з транспортним засобом - автомобілем марки «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , золотистого кольору, немає сторонніх осіб, тобто ніхто із оточуючих не спостерігає, перебуваючи на задньому пасажирському сидінні, за водієм, в автомобілі марки «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , золотистого кольору, під керуванням ОСОБА_12 , діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 - мобільним телефоном та грошовими коштами, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля, справа від водія ОСОБА_12 , шляхом розбою, приставив до шиї водія ОСОБА_12 невстановлений холодний металевий гострий предмет та вимагав віддати мобільний телефон та грошові кошти, які знаходились при потерпілому, одночасно висловлюючи на адресу потерпілого ОСОБА_12 погрози, тим самим подолав волю потерпілого до опору, що у сукупності потерпілий ОСОБА_12 сприйняв як реальну погрозу своєму життю та здоров`ю. При цьому, ОСОБА_12 , сприймаючи погрозу за реальну для свого життя та здоров`я, сидячи на водійському сидінні автомобіля, на вимогу обвинувачених поставив обидві свої руки на лобове скло автомобіля, після цього ОСОБА_11 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, праворуч від водія, обшукав кишені, розташовані на куртці та брюках потерпілого ОСОБА_12 , звідки дістав мобільний телефон марки «Мейзу М7», вартістю 3000 гривень, гаманець з грошовими коштами всередині в сумі 600 гривень, водійським посвідченням, технічним паспортом на автомобіль марки «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , якими заволодів. ОСОБА_8 протягом всього часу - з моменту пошуку майна та його вилучення ОСОБА_11 у потерпілого, продовжував тримати металевий холодний гострий предмет у шиї потерпілого ОСОБА_12 , спостерігаючи за діями обвинуваченого ОСОБА_11 . Також, ОСОБА_11 вимагав у потерпілого ОСОБА_12 зателефонувати своїй жінці, щоб та привезла ще грошових коштів, за чим спостерігав ОСОБА_8 , однак дану вимогу потерпілий ОСОБА_12 відмовився виконувати. Таким чином, ОСОБА_8 виконав всі дії, спрямовані на заволодіння мобільним телефоном та грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 .

Крім того, 13.01.2019 року, близько 2 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: вул. Моторна, 6/1 у м. Одесі, перебуваючи на задньому пасажирському сидінні зазначеного автомобіля, за водієм, у салоні автомобіля марки «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , з прямим умислом, направленим на заволодіння зазначеним автомобілем під керуванням водія ОСОБА_12 , повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає із оточуючих, при цьому ОСОБА_11 знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля, наказав потерпілому ОСОБА_12 перелізти на заднє пасажирське сидіння автомобіля, на що потерпілий, усвідомлюючи небезпеку для свого життя та здоров`я, сприймаючи погрозу за реальну, погодився та виконав вимогу, залишивши ключі у замку запалювання, при цьому ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та пересів на переднє водійське сидіння автомобіля за кермо, після чого намагався завести двигун автомобіля шляхом приведення його до руху, провертаючи ключем у замку запалювання, однак автомобіль заглох та не зрушив з місця. Після цього, ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та залишився на вулиці, ОСОБА_11 пересів на водійське сидіння автомобіля та завів двигун автомобіля «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , шляхом повернення ключа у замку запалювання, тим самим привів автомобіль у рух, потерпілий ОСОБА_12 залишався на задньому пасажирському сидінні автомобіля. ОСОБА_11 , проїхавши декілька метрів з місця стоянки автомобіля, направив автомобіль у бік кювету та вистрибнув на ходу з автомобіля «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , у якому на задньому сидінні залишався потерпілий ОСОБА_12 , який в свою чергу із заднього пасажирського сидіння дотягнувся до керма автомобіля та вирулив у бік дороги, після цього автомобіль знову заглох. Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 наздогнали автомобіль «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , та витягли потерпілого ОСОБА_12 із салону зазначеного автомобіля, після чого між ними почалась бійка. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 наніс удари руками та ногами потерпілому ОСОБА_12 по різним частинам тіла по декілька ударів кожен - по голові, спині, тулубу, в результаті чого потерпілий впав на землю та, згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця та садна голови, що згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпілий ОСОБА_13 , коли впав на землю під час бійки, зверну увагу на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 почали щось шукали у себе в кишенях, та перелякавшись, що вони шукають гострий металевий предмет, який вже раніше ОСОБА_8 притуляв до шиї потерпілого, сприймаючи всі дії обвинувачених у сукупності, як реальну погрозу своєму життю та здоров`ю, вирвався та втік з місця вчинення кримінального правопорушення, при цьому потерпілий бачив, як ОСОБА_8 та ОСОБА_11 повернулись до автомобіля марки «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , золотистого кольору, сіли до нього та зрушили з місця стоянки шляхом приведення двигуна у рух, повернувши ключ у замку запалювання, та поїхали у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_8 виконав всі дії, спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом, в результаті чого всупереч волі потерпілого ОСОБА_13 заволодів автомобілем марки «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , золотистого кольору, вартістю 80000 гривень, та зник з місця вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку.

Крім того, 13.01.2019 року, близько 2 години 20 хв., ОСОБА_11 , знаходячись за адресою: вул. Моторна, 6/1 у м. Одесі, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні, справа від водія, в автомобілі марки «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , золотистого кольору, під керуванням ОСОБА_12 , діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 - мобільним телефоном та грошовими коштами, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні автомобіля, за водієм, шляхом розбою, впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає із оточуючих, спостерігаючи за ОСОБА_8 , який приставив до шиї водія ОСОБА_12 невстановлений холодний металевий гострий предмет та вимагав віддати мобільний телефон та грошові кошти, які знаходились при потерпілому, одночасно висловлюючи на адресу потерпілого ОСОБА_12 погрози, тим самим подолав волю потерпілого до опору, що у сукупності потерпілий ОСОБА_12 сприйняв як реальну погрозу своєму життю та здоров`ю. При цьому, ОСОБА_12 , сприймаючи погрозу за реальну для свого життя та здоров`я, сидячи на водійському сидінні автомобіля, на вимогу зазначених осіб поставив обидві свої руки на лобове скло автомобіля, після цього ОСОБА_11 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, праворуч від водія, обшукав кишені, розташовані на куртці та брюках потерпілого ОСОБА_12 , звідки дістав мобільний телефон марки «Мейзу М7», вартістю 3000 гривень, гаманець з грошовими коштами всередині в сумі 600 гривень, водійським посвідченням, технічним паспортом на автомобіль марки «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , якими заволодів. ОСОБА_8 протягом всього часу - з моменту пошуку майна та його вилучення ОСОБА_11 у потерпілого, продовжував тримати металевий холодний гострий предмет у шиї потерпілого ОСОБА_12 , спостерігаючи за діями обвинуваченого ОСОБА_11 . Також, ОСОБА_11 вимагав у потерпілого ОСОБА_12 зателефонувати своїй жінці, щоб та привезла ще грошових коштів, за чим спостерігав ОСОБА_8 , однак дану вимогу потерпілий ОСОБА_12 відмовився виконувати. Таким чином, ОСОБА_11 виконав всі дії, спрямовані на заволодіння мобільним телефоном та грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 .

Також, 13.01.2019 року, близько 2 години 30 хв., ОСОБА_11 , знаходячись за адресою: вул. Моторна, 6/1 у м. Одесі, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні зазначеного автомобіля, справа від водія, у салоні автомобіля марки «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , з прямим умислом, направленим на заволодіння зазначеним автомобілем під керуванням водія ОСОБА_12 , повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає із оточуючих, при цьому ОСОБА_8 знаходився на задньому пасажирському сидінні автомобіля, за водієм, наказав потерпілому ОСОБА_12 перелізти на заднє пасажирське сидіння автомобіля, на що потерпілий, усвідомлюючи небезпеку для свого життя та здоров`я, сприймаючи погрозу за реальну, погодився та виконав вимогу, залишивши ключі у замку запалювання, при цьому ОСОБА_11 залишився на передньому пасажирському сидінні автомобіля, а ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та пересів на переднє водійське сидіння автомобіля за кермо, після чого намагався завести двигун автомобіля шляхом приведення його до руху, провертаючи ключем у замку запалювання, однак автомобіль глох та не зрушив з міста. Після цього, ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та залишився на вулиці, ОСОБА_11 пересів на водійське сидіння автомобіля та завів двигун автомобіля «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , шляхом повернення ключа у замку запалювання, тим самим привів автомобіль у рух, потерпілий ОСОБА_12 залишався на задньому пасажирському сидінні автомобіля. ОСОБА_11 , проїхавши декілька метрів з місця стоянки автомобіля, направив автомобіль у бік кювету та вистрибнув на ходу з автомобіля «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , у якому на задньому сидінні залишався потерпілий ОСОБА_12 , який в свою чергу із заднього пасажирського сидіння дотягнувся до керма автомобіля та вирулив у бік дороги, після цього автомобіль знову заглох. Далі, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 наздогнали автомобіль «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , та витягли потерпілого ОСОБА_12 із салону зазначеного автомобіля, після чого між ними почалась бійка. ОСОБА_11 разом із ОСОБА_8 наніс удари руками та ногами потерпілому ОСОБА_12 по різним частинам тіла по декілька ударів кожен - по голові, спині, тулубу, в результаті чого потерпілий впав на землю та, згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця та садна голови, що згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпілий ОСОБА_13 , коли впав на землю під час бійки, зверну увагу, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 почали щось шукали у себе в кишенях, та перелякавшись, що вони шукають гострий металевий предмет, який вже раніше ОСОБА_8 притуляв до шиї потерпілого, сприймаючи всі дії обвинувачених у сукупності, як реальну погрозу своєму життю та здоров`ю, вирвався та втік з місця вчинення кримінального правопорушення, при цьому потерпілий бачив, як ОСОБА_11 та ОСОБА_8 повернулись до автомобіля марки «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , золотистого кольору, сіли до нього та зрушили з місця стоянки шляхом приведення двигуна у рух, повернувши ключ у замку запалювання, та поїхали у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_11 виконав всі дії, спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом, в результаті чого всупереч волі потерпілого ОСОБА_13 заволодів автомобілем марки «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , золотистого кольору, вартістю 80000 гривень, та зник з місця вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати вирок суду та ухвали новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 .. Зазначає, що:

-судом першої інстанції не встановлено: наявність умислу або мотиву в діях обвинуваченого ОСОБА_8 ; під час затримання ОСОБА_8 не були виявлені та вилучені жодні речі або гроші, що належали би або мали будь-яке відношення до потерпілого ОСОБА_12 ; факт домовленості між обвинуваченими для вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_8 у апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду та ухвали новий вирок, яким виправдати останнього. Зазначає, що:

- судом першої інстанції не доведено факт заволодіння транспортним засобом;

- під час досудового розслідування не було проведено усіх необхідних слідчих дій, а саме: слідчого експерименту та перехресного допиту;

- стороно обвинувачення протягом чотирьох років змінювала обвинувачення.

У своїй апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_10 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , зазначає, що оскаржений вирок є незаконним та необґрунтованим за наступних підстав:

- за ч. 2 ст. 187 КК України - 1) місцевий суд дійшов помилкового висновку про вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, яке поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, оскільки потерпілий під час допиту вказав, що не бачив ніякого знаряддя вчинення злочину; 2) виявлені тілесні ушкодження у потерпілого, отриманні останнім під час конфлікту з ОСОБА_8 ; 3) телефон потерпілого випав з автомобіля, а обвинувачений ОСОБА_11 його підібрав;

- за ч. 2 ст. 289 КК України - 1) під час поїздки автомобіль заглох та обвинувачені по черзі намагались допомогти потерпілому завести автомобіль; 2) ознакою наявності складу злочину є запуск двигуна, однак двигун автомобіля вимкнувся.

- суд у вироку послався на недопустимі докази, зокрема:

1) протокол тимчасового вилученого майна, оскільки складений через 2 години після фактичного затримання ОСОБА_11 ;

2) протокол огляду місця події, оскільки оглядався транспортний засіб без дозволу слідчого судді, а потерпілий не є власником оглянутого транспортного засобу. Також, до протоколу надано флеш носій з відеозаписом, однак відсутній первинний носій інформації;

3) протокол огляду предмету - ножиць, оскільки вони не були опечатані;

- цивільний позов не відповідає вимогам ЦПК України і не може бути розглянутий судом.

На підставі вищевикладеного захисник просить оскаржуваний вирок скасувати та постановити новий, яким виправдати ОСОБА_11 .

Під час апеляційного розгляду просить повторно дослідити: протокол затримання ОСОБА_11 , протокол огляду місця події та прослухати допити потерпілого.

14 червня 2023 року прокурор ОСОБА_6 подала клопотання про закриття кримінального провадження № 0000069, внесеного до ЄРДР 13 січня 2019 року стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, на підставі п.5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із його смертю.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

Захисник ОСОБА_9 підтвердила, що копію вказаного клопотання отримала 14.06.2023 року та не заперечувала проти закриття кримінального провадження в частині обвинуваченого ОСОБА_11 на п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 також просили закрити провадження у зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_11 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали подані апеляційні скарги та просила їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , просила вирок суду у цій частині залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

На адресу Одеського апеляційного суду з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» надійшла копія свідоцтва про смерть від 01 листопада 2022 року серія НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до п.5 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Пунктом 2 ч. 10 ст. 284 КПК України передбачено, що суд - до постановлення ухвали про закриття кримінального провадження направляє у порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення повідомлень, одному з близьких родичів або члену сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захиснику обвинуваченого копію клопотання прокурора про закриття кримінального провадження із роз`ясненням права заявити клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження. Кримінальне провадження закривається, якщо у 10-денний строк не надійшло клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження. Клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження розглядається прокурором у строки та порядку, передбачені ст. 220 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, заяви щодо реабілітації померлого ОСОБА_11 до суду апеляційної інстанції не надходили, тому підстави здійснення провадження для реабілітації померлого відсутні.

Згідно ч.1 ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За таких обставин вирок в частині обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, підлягає скасуванню, кримінальне провадження відносно нього на підставі п. 5 ч. 1 ст.284, ст.417 КПК України слід закрити у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді кримінального провадження по суті судом першої інстанції були всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинувачених, потерпілого, свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Судом був наданий ретельний аналіз показанням обвинувачених, які були надані ними у судовому засіданні у співвідношенні з усіма зібраними доказами по справі.

Так, при допиті у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 заперечував фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення та пояснив суду про те, що ввечері на передодні зазначених подій він з ОСОБА_11 пішли до кафе. Перебуваючи в кафе вони трішки випивали, їли шашлик та відпочивали. Пили вино, а також трохи горілки, він особисто випив не більше 200 грамів. Через деякий час, вже після 24 години, можливо близько 1 години ночі, вони вирішили викликати таксі та поїхати дому, оскільки зранку було потрібно йти на роботу. Співробітник кафе-караоке запропонував їм послуги свого таксі і через незначний проміжок часу повідомив їм що машина вже на місці. Вони вийшли з кафе, перейшли через дорогу та сіли в автомобіль. Після чого вони поїхали в сторону дому, який розташований в районі «Лєнселища». При цьому обвинувачений пояснив, що в автомобілі був сильний неприємний запах, а водій увесь час поводив себе неадекватно - рухався з великою швидкістю, порушував правила, на його зауваження не реагував та вживав в його бік нецензурну лексику. В ході руху йому зателефонувала дружина та попросила придбати шаурму. Після чого вони з водієм домовилися за додаткову оплату, приблизно у 100 гривень, та поїхали до ларька з шаурмою. Коли вони під`їхали до ларька, то побачили що він закритий. Після чого він запропонував водію поїхати в смт Авангард до ларька з шаурмою для далекобійників, який працює цілодобово. На його пропозицію потерпілий погодився та повіз їх в сторону смт Авангард якоюсь незрозумілою та невідомою йому дорогою через поля. В процесі руху у них відбувався словесний конфлікт, оскільки водій на його зауваження про неналежну поведінку, у тому числі і під час керування автомобілем, не реагував та відповідав на його адресу нецензурною лайкою. Після чого, він не витримав і завдав водію одного удару з заднього сидіння на якому він перебував. При цьому у нього не було в руках жодних предметів. Після чого автомобіль зупинився і він з потерпілим вийшли на вулицю і почали битися. Вони обмінялися кількома ударами, після чого потерпілий відбіг в сторону. ОСОБА_11 спочатку перебував в автомобілі, потім вийшов та намагався їх розборонити та заспокоїти. Далі вони з ОСОБА_11 постояли трохи біля автомобілю і вирішили піти в сторону заправки. Як вони відійшли від автомобіля, вони бачили як потерпілий повернувся до автомобіля, закривав та відкривав його, а потім кудись зник. Далі вони дісталися до заправної станції, де він придбав сигарети та слабоалкогольний напій. Після чого вони направилися по узбіччю в сторону роботи на 6 кілометр, паралельно намагаючись зупинити нове таксі. Ніхто не зупинявся. Через деякий час біля них зупинився автомобіль поліції та поліцейські затримали їх за підозрою у вчиненні угону.

Обвинувачений ОСОБА_11 фактично заперечував обставини інкримінованого обвинувачення і надав аналогічні обвинуваченому ОСОБА_8 пояснення, зокрема щодо дати, часу, місця відпочинку та подальших переміщень з підтвердженням подій які відбувалися в автомобілі між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_8 , як під час руху, так і після його зупинки. Разом з цим, на питання учасників судового засідання, обвинувачений ОСОБА_11 пояснив, що він дійсно наніс кілька ударів («шалбанів») потерпілому під час руху автомобілю, оскільки потерпілий поводив себе неадекватно та зухвало. Також пояснив, що після того як потерпілий з ОСОБА_8 вийшли з автомобіля і почали битися, він через деякий час також вийшов, та розбороняючи зазначених осіб наніс потерпілому ще кілька «шалбанів», від яких останній впав. Після чого потерпілий втік, а він на землі найшов його мобільний телефон та забрав собі. При цьому обвинувачений уточнив, що ОСОБА_8 не бачив та не міг бачити як він підняв мобільний телефон потерпілого, і він йому про це в подальшому нічого не говорив. Також обвинувачений пояснив, що дійсно забрав собі мобільний телефон умисно, але ніякого умислу на розбій, а тим паче на заволодіння автомобілем, ще й за попередньою змовою, у них не було. Шлях, через поля, потерпілому вказав особисто він.

Тобто, обвинувачені визнали факт їх перебування на місці вчинення злочину, нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а також виявлення у ОСОБА_11 при затриманні мобільного телефону потерпілого.

Незважаючи на позицію обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які у суді першої інстанції не визнали себе винними у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції версія сторони захисту була належним чином перевірена, надана належна оцінка та було відхилена, оскільки її визнано, як формою захисту обвинувачених.

Так, у суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_12 пояснив суду, що він працює таксистом. 13.09.2019 року, вночі, він приїхав на виклик на вул. Щорса, де на зупинці забрав двох клієнтів, яких було потрібно відвести в ресторан «Оріон» на вул. Житомирській, 6. Він відвіз зазначених осіб за вказаною адресою, але пасажири повідомили йому що це не та адреса і попросили відвести їх на вул. Моторну. Під час руху на зазначену адресу, ОСОБА_11 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, почав задавати йому питання: чи вірить він в бога, чи є в нього ланцюжок, що носите на шиї, та інше. Коли вони зупинилися на вул. Моторній, він побачив що це тупикова вулиця. Після чого ОСОБА_8 вийшов з автомобіля, як він зрозумів, щоб оглянутися по сторонам. Після чого ОСОБА_8 повернувся до автомобілю та сів на заднє сидіння за водієм і приставив йому до горла гострий холодний предмет. Після чого йому сказали щоб він поставив руки вперед на лобове скло. ОСОБА_11 , який сидів на передньому пасажирському сидіння, в цей момент почав доставати з куртки, одягненої на потерпілому його речі, а саме телефон, гаманець, гроші. Після цього, ОСОБА_11 , сказав йому, щоб він подзвонив своїй дружині і вона привезла одну тисячу доларів, на що потерпілий відмовився це зробити. Після чого йому сказали перелізти на заднє сидіння автомобіля, що він і зробив. Після чого за кермо автомобіля сів ОСОБА_8 , але машина у нього заглохла. Потім за кермо сів ОСОБА_11 , ОСОБА_14 у цей момент вже залишався на вулиці, завів автомобіль, почав рух і направив його в сторону залізничної колії в кювет, а сам в цей момент вискочив з автомобіля. Потерпілий в цей момент з заднього сидіння дістав до керма та викрутив його в сторону, внаслідок чого автомобіль заглох і зупинився. Потім він переліз на переднє сидіння і намагався завести машину, але в цей момент його витягли з машини та почали бити. Били руками та ногами, по голові по спині, били обидва обвинувачених. В процесі протистояння він вирвався і почав тікати в сторону залізничної колії, за якою була заправна станція. Обвинувачені в цей момент сіли в автомобіль, і почали, як йому здається, його наздоганяти. Автомобіль рухався в сторону переїзду, а далі направився в сторону заправки. Коли він прибіг на заправку, він поросив співробітників визвати поліцію. Перебуваючи на заправці, він бачив як обвинувачені на його автомобілі звернули на заправку, а потім поїхали в сторону «Двох стовпів». Далі він став очікувати на співробітників поліції. Після приїзду поліції він сів до них в автомобіль і вони поїхали. В автомобілі поліції йому повідомили що є двоє затриманих, поліцейські показали йому на планшеті фотокартки, на яких він опізнав нападників. Після чого вони направилися до місця де було затримано обвинувачених. Автомобіль згодом виявили в полі в метрах 500 від заправки, де були затримані ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Потерпілий на питання учасників категорично заявив, що сприйняв загрозу своєму життю як реальну, вважає, що ОСОБА_8 приставив йому до горла ніж або викрутку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що потерпілий у судовому засіданні чітко вказував, що обвинувачені саме ті особи, які здійснили напад на нього та заволоділи його майном.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий з будь-яких причин обмовив чи міг обмовити раніше невідомих йому обвинувачених у інкримінованих їм кримінальних правопорушення

У свою чергу, показання потерпілого є логічні, чіткі, послідовні та такі, що узгоджуються з показаннями свідків. Так, свідок ОСОБА_16 у суді пояснив, що він працював на автозаправній станції заправщиком. Вночі, 13.01.2019 року, на заправну станцію прийшов чоловік, який перебував у панічному стані та попросив викликати поліцію. Чоловік у цей момент тримався за шию, ми поглянули і побачили що там була подряпина. При цьому він їм повідомив що в його автомобілі на нього напали, приставили до горла ніж, від чого і з`явилися зазначені ушкодження. Далі вони зі стаціонарного телефону АЗС намагалися викликати поліцію, але не вийшло. Після чого він вже зі свого мобільного телефона викликав поліцію. Хвилин через 30 приїхала поліція та забрала зазначеного чоловіка.

Також, при допиті у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_17 пояснив, що 13.01.2019 року, він у складі екіпажу патрульної поліції за орієнтуванням, на узбіччі дороги що веде до «Двох стовпів», затримував осіб, які зараз перебувають під вартою в залі суду. Після їх затримання, вони викликали інший екіпаж, в якому знаходився потерпілий. Потерпілий опізнав зазначених осіб як тих, які вчинили у відношенні нього злочин. Свідок також згадав, що при огляді у одного з обвинувачених був виявлений мобільний телефон потерпілого, також вилучалися інші речі, які на даний час пригадати не може. Затримані йшли по узбіччі дороги, вживали слабоалкогольні напої, чи були в стані алкогольного сп`яніння, пригадати не зміг, але пам`ятає, що затримані вели себе зухвало.

Аналогічними за своїм змістом та суттю показання були надані свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які разом зі свідком ОСОБА_17 , по орієнтуванню, затримували обвинувачених.

Крім того, свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 13.01.2019 року, після 24 години, він, у складі екіпажу патрульної поліції, здійснювали патрулювання зони своєї відповідальності. В ефір радіостанції отримали орієнтировку про те, що двоє невідомих здійснили напад на водія таксі та приставивши до горла водія ніж, заволоділи транспортним засобом. Патрулювання вони здійснювали в районі Тираспільського шосе та направлялися в бік «Двох стовпів». При відпрацюванні їх екіпажом на прилеглій до дороги території, на полі між «Лєнселищем» та об`їзною дорогою, був виявлений автомобіль «Део Ланос». Через приблизно 20 хвилин, їм стало відомо, що інший екіпаж патрульної поліції затримав двох осіб, які підходили по орієнтировці. Через деякий час зазначених затриманих привезли до них. В його присутності та присутності інших осіб провівся огляд автомобіля та затриманих. В процесі огляду затриманих у них були вилучені ножиці, невеликого розміру, картки, гаманець без грошей та інші речі. Затримані при цьому поводили себе агресивно, перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Крім того, свідок ОСОБА_22 в суді пояснив, що точної дати на даний час він пригадати не може, але пам`ятає що на вулиці було холодно. Тоді він працював касиром на автозаправочної станції. Пам`ятає, що особи які перебувають під вартою в залі суду, вночі, купували у ного слабоалкогольні напої, які потім намагалися вжити в приміщенні АЗС, що він їм не дозволив зробити, оскільки це заборонено. Пам`ятає, що зазначені особи поводилися дивно, нервували та дивилися по сторонам. Після його зауваження, зазначені особи залишили приміщення АЗС. Через деякий час в приміщення зайшли співробітники поліції та запитали чи не бачив він двох підозрілих осіб. На що він їм вказав місце, куди вони направилися після виходу з АЗС. Ще через деякий час від колеги, йому стало відомо що зазначених осіб затримали.

Крім того, показання вказаних осіб, узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами, що були зібрані безпосередньо після вчинення кримінальних правопорушень, зокрема:

- рапортом від 13.01.2019, яким старший черговий інспектор-черговий ЧЧ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області доповів про надходження від ОСОБА_12 повідомлення про заволодіння невідомими йому чоловіками належним йому автомобілем та майном із застосуванням насильства ( а.с.17 т.2);

- рапортами від 13.01.2019, командира взводу № 3 роти № 1 БНОН ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 та поліцейського роти № 2 батальйону № 2 УПП в Одеській області ОСОБА_24 , які у складі екіпажу «Океан 0202», здійснювали патрулювання та опрацювання орієнтировки по заяві про незаконне заволодіння транспортним засобом, які безпосередньо затримали осіб, які відповідали ознакам вказаним в орієнтировці ( а.с.18 т.2);

- протоколом огляду місця події від 13.01.2019 року з фото та відео додатком до нього, в ході проведення якої, за адресою: Тираспільське шосе, 24, було виявлено та вилучено, зокрема, автомобіль марки «Део Ланос», д.н. НОМЕР_1 , та сліди пальців руки, поверхні руки та долонної поверхні руки, що були виявлені на поверхні автомобіля «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , за адресою: вул. Тираспольське шосе( а.с.21-26 т.2);

- актами застосування службової собаки від 13.01.2019 року, згідно якого, внаслідок проведення роботи на місцевості службовий пес вивів співробітників поліції на двох осіб, як в подальшому виявилося причетних до вчиненого злочину ( а.с.27-28 т.2);

- протоколами затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у порядку ст. 208 КПК України, від 13.01.2019 року;

- протоколом тимчасового вилучення майна від 13.01.2019 року, згідно якого було вилучено мобільний телефон «Meizu M7», мобільний телефон « Редмі» та металеві ножиці (а.с. 35 - 36 т.2);

- протоколом огляду предмета від 13.01.2019 року, а саме мобільного телефону потерпілого «Meizu M7»; (а.с. 37 т.2);

- протоколом огляду предмета від 13.01.2019 року, а саме металевих ножиць довжиною 10 см вилучених під час затримання у ОСОБА_11 (а.с. 40т.2);

- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 69 та висновком судово-медичного експерта № 240, згідно висновків яких вбачається, що у ОСОБА_12 , 1972 р.н., були виявлені наступні тілесні ушкодження: синці та садна голови. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя. Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (синці синьо-фіолетового кольору, садна - під бурими кірками вище рівня шкіри) слід вважати, що вони виникли приблизно за 1-3 доби до початку проведення обстеження, тобто могли бути спричинені 13.01.2019 року. Синці та садна голови як кожне окремо, так і в сукупності мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 57-59 т.2);

- висновками судової трасологічної експертизи № 128-Д від 22.02.2019 року, згідно з якими, сліди пальців руки, поверхні руки та долонної поверхні руки, що були виявлені та вилучені 13.01.2019 в ході огляду місця події, а саме з поверхні автомобіля «Део Ланос», д/н НОМЕР_1 , за адресою: вул. Тираспольське шосе, - залишені безіменним, середнім та вказівним пальцями лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 64-73 т.2).

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, аналізуючи допустимість досліджених доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх зібрання та обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.

Доводи сторони захисту про відсутність попередньої змови між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , за встановлених вище обставин справи, є неспроможними та суперечать фактичним обставинам, встановленим у ході судового розгляду.

Співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Із матеріалів провадження видно, що дії ОСОБА_8 та ОСОБА_11 з самого початку були узгодженими та послідовними. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що потерпілий у судовому засіданні чітко вказував, що після того, як ОСОБА_8 сів на заднє сидіння за водієм і приставив йому до горла гострий холодний предмет, ОСОБА_11 , який сидів на передньому пасажирському сидіння, в цей момент почав доставати з куртки, одягненої на потерпілому його речі, а саме телефон, гаманець та гроші, а після чого заволодівши майном потерпілого разом покинули місце злочину на транспортному засобі потерпілого, що у свою чергу свідчить про спільність та узгодженість дій обвинувачених при вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що під час досудового розслідування не було проведено усіх необхідних слідчих розшукових дій, з огляду на наступне.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У свою чергу, відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. ч. 1, 2, 6 вказаної статті).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження сторона захисту не заявляла будь-яких клопотань про проведення слідчих дій під час досудового розслідування, які вважала би за необхідне провести під час судового розгляду. При цьому, такого клопотання не було заявлено під судового розгляду.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування, а саме створення фіктивні доказів, апеляційним судом при вивченні матеріалів кримінального провадження не виявлено.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, заслухавши показання обвинувачених, потерпілого, свідків, дослідивши письмові докази у кримінальному провадженні, всупереч доводів апеляційних скарг сторони захисту, з дотриманням положень ст. 337 КПК України, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені у судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, та дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, за обставин, викладених у вироку, з наведенням у вироку доказів, на яких ґрунтується такий висновок суду, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції при призначені міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 враховані всі вимоги кримінального закону та положень судової практики: ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особи обвинуваченого, а також конкретні обставини справи.

За вказаних вище підстав, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів та підстав для пом`якшення покарання, не вбачає.

Колегія суддів вважає таке рішення суду першої інстанції справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , - задовольнити частково.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року, у кримінальному провадженні №0000069, внесеному до ЄРДР 13 січня 2019 року, в частині обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, - скасувати.

Кримінальне провадження №0000069, внесене до ЄРДР 13 січня 2019 року в частині обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, - закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 , заявлений до обвинуваченого ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - залишити без розгляду.

Вирок в частині засудження ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4