Справа №463/5283/23
Провадження №1-кс/463/4454/23
У Х В А Л А

19 липня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши в відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 31 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000157 від 16.04.2022 за ч. 2 ст. 398 КК України,-

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , від 31.12.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000157 від 16.04.2022 за ч. 2 ст. 398 КК України.

Скаргу обґрунтовує тим, що ДБР проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 16.04.2022. Постановою старшого слідчого ОСОБА_4 від 31.12.2022 вказане кримінальне провадження було закрито. Окрім цього вважає, що при винесенні постанови про закриття слідчий не надав належної оцінки обставинам справи, письмовим доказам, не провів необхідних слідчих дій, відповідно постанова необгрунтована, тому просить скаргу задовольнити, а постанову скасувати.

Адвокат скаргу підтримала з підстав наведених у ній, просила таку задовольнити.

Слідчий в скарзі просив відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення скаржника, адвоката ОСОБА_3 , доводи слідчого, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження за №0000157 від 16.04.2022, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи нетривалість пропуску строку, відсутність можливих негативних наслідки його відновлення для інших осіб, слід виходити з того, що у цій справі підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, що не свідчить про його порушення, а тому суд поновляє строки на звернення зі скаргою.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно дост. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження№0000157 від 16.04.2022 за ч. 2 ст. 398 КК України.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 31.12.2022 вказане кримінальне провадження було закрито.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів скаржника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова.Так старшим слідчими першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000157 від 16.04.2022 за ч. 2 ст. 398 КК України. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова за заявою ОСОБА_5 від 31.03.2022 про злочин, нібито, вчинений прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 під час вручення ОСОБА_5 як захиснику підозрюваного ОСОБА_7 обвинувального акту у кримінальному провадженні.

Відповідно до заяви про злочин від 31.03.2022 ОСОБА_5 слідує, що 30.03.2022 о 15-00 у Личаківському районному суді м. Львова мав відбутися судовий розгляд скарги ОСОБА_7 на повідомлення про підозру, для участі у якому в цей час до приміщення суду прибув ОСОБА_5 , піднявся на 3-й поверх, повернув у напрямку кабінету судді ОСОБА_8 , який знаходиться в кінці коридору. Несподівано дорогу ОСОБА_5 перегородив прокурор ОСОБА_6 , який вживав активних дій по фізичному недопуску його до кабінету судді. Внаслідок вказаного застосування насильства щодо захисника він впав на лавку, яка була по ліву сторону під стіною, від падіння отримав тілесні ушкодження лівої руки та лівого коліна. Прокурор ОСОБА_6 не падав та не отримав жодних тілесних ушкоджень. Під час допиту як свідка 26.04.2022 ОСОБА_5 підтвердив викладені у заяві відомості, додатково пояснив, що 30.03.2022 близько 15-00 йому на 3-му поверсі приміщення суду дорогу перегородив прокурор ОСОБА_6 , який вживав активних дій по фізичному недопуску ОСОБА_5 до кабінету судді ОСОБА_8 . Внаслідок вказаного застосування насильства свідок отримав тілесні ушкодження лівої руки та лівого коліна.

Також слідчим допитаний як свідок ОСОБА_6 , повідомив, що 30.03.2022 приблизно о 15-00 він перебував у приміщенні Личаківського районного суду м. Львова та здійснив спробу вручити ОСОБА_5 як захиснику ОСОБА_7 обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, водночас останній відмовився отримувати обвинувальний акт, одразу побіг до кабінету слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_8 , після чого одразу вибіг назад у коридор та побіг сходами донизу у невідомому напрямку. У подальшому приблизно о 15-30 цього ж дня на третій поверх знову піднявся ОСОБА_5 , а свідок почав вручати обвинувальний акт та говорити до захисника ОСОБА_5 . Останній взяв своєю правою рукою свідка за верхній одяг в районі лівого плеча та штовхнув від чого ОСОБА_6 відійшов кілька кроків назад, після цього ОСОБА_9 відразу знову відштовхнув свідка, від чого той вдарився спиною об стіну.Після цього, ОСОБА_5 , тримаючи правою рукою свідка за верхній одяг продовжив штовхати його до кабінету судді ОСОБА_8 та поблизу кабінету відштовхнув ОСОБА_6 в стіну, але він, щоб не вдаритись, зупинився руками, обпершись об неї, в цей момент ОСОБА_5 ліктем своєї правої руки наніс свідку удар в спину.

Після цього вони вдвох зайшли до приймальні слідчого судді ОСОБА_8 , де свідком у присутності двох понятих та інших осіб неодноразово вручався обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, однак ОСОБА_5 відвертався та відмовлявся отримувати і документи, розписуватись в їх отриманні.

Після вище описаних подій, у зв`язку з тим, що свідок відчував біль в спині, він звернувся до медичного пункту, де його було оглянуто лікарем, та встановлено діагноз: удар грудної клітки, інші поверхневі травми передньої стінки грудної клітки, садно. Також при огляді було виявлено, що по задній поверхні грудної клітки в ділянці лопатки - садно розміром 9x5 см., в поперекових ділянках садна лінійної форми до 20 см. довжиною.

З метою перевірки наданих показів під час досудового розслідування кримінального провадження проведено низку слідчих та процесуальних дій, а саме: проведено судово-медичну експертизу з метою визначення тяжкості та обставин заподіяння спричинених ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, допитано як свідка ОСОБА_6 , проведено одночасний допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , долучено до матеріалів кримінального провадження відеозаписи із камери спостереження коридору третього поверху приміщення Личаківського районного суду м. Львова за 30.03.2022, проведено їх огляд.

Враховуючи наведене, слідчий дійшов висновку, що доводи ОСОБА_5 не відповідають дійсності і спростовуються долученим до матеріалів кримінального провадження відеозаписом із камери спостереження коридору третього поверху приміщення Личаківського районного суду м. Львова за 30.03.2022.

Окрім цього слідчий проаналізував показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та дійшов висновку, що показання ОСОБА_5 в частині активних дій та перешкоджання його діяльності з надання правової допомоги, спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не відповідають дійсності та іншим здобутим у справі об`єктивним доказам.

Варто зазначити, що слідчим досліджено висновок експерта № 267 від 26.04.2022 судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , згідно якого у нього під час СМЕ виявлено сліди загоєного садна на шкірі лівого передпліччя, яке утворилось від дії тупого предмета, могло виникнути від контакту з елементом дерев`яної лавки при падінні ОСОБА_5 на неї як з прискоренням, так і без такого 30.03.2022. Садно відноситься до легкого ступеня тяжкості. Водночас, діагноз: «Забій м`яких тканин лівого колінного суглобу», який попередньо встановлено при обстеженні ОСОБА_5 лікарем у КПН «1 ТМО м. Львова» ВП «Лікарня Святого Луки» у березні 2022 при визначення характеру та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень експертом до уваги не взято як не підтверджений об`єктивними судово-медичним даними. Анатомічна ділянка передпліччя, на якій було виявлено садно у ОСОБА_5 , доступна для дії власної руки.

Об`єктивних судово-медичних даних для визначення положення ОСОБА_5 в момент отримання садна, щодо можливості його виникнення внаслідок падіння на площину підлоги або землі з наданих слідством матеріалів експертом не встановлено.

Також, під час досудового розслідування з Єдиного державного реєстру судових рішень, веб-сайту «Судова влада» встановлено, що у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000122 від 30.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Зазначені дані свідчать про те, що іншим органом досудового розслідування та прокурором зроблено висновок, що у обставинах події, що відбувалась 30.03.2022 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 склад кримінальної правопорушення присутній саме у діях ОСОБА_5 і цих відомостей достатньо для висунення цій особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Проведеним розслідуванням не встановлено складу кримінального правопорушення Натомість у доводах адвоката ОСОБА_3 викладені факти неефективного розслідування у кримінальному провадженні не знайшли свого підвердження.

Враховуючи наведене та те, що основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ч. 1. ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно вимог ст. 40 КПК України, слідчий, серед іншого, наділений повноваженням приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Процесуальна самостійність слідчого є важливий елемент його статусу, який полягає у праві слідчого при провадженні розслідування самостійно приймати всі рішення про його спрямування і про провадження слідчих дій при повній відповідальності за їх законне і своєчасне проведення.

Поряд з цим, КПК України серед загальних засад кримінального провадження виділяє змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Реалізація відповідної засади кримінального провадження забезпечується, зокрема, положеннями ч. 3 ст. 95 КПК України, згідно якої ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому, за вимогами ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ні ОСОБА_5 , ні його адвокат не зверталися до органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000157 із клопотаннями, які спрямовані на реалізацію прав, якими він володіє, чи скаргами до слідчого судді на дії чи бездіяльність, які, за його позицією, допустив слідчий ДБР, а відтак відсутні порушення з боку слідчого в цій частині.

Враховуючи наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження мотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України). Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів. Дослідивши постанову на її відповідність в цій частині то така виконана в повному обсязі з дотриманням вимог встановлених чинним законодавством.

Згідно із ч. 2 ст. 398 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне заподіяння захиснику чи представнику особи або їх близьким родичам легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з діяльністю, пов`язаною з наданням правової допомоги

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 398 КК України, характеризується лише прямим умислом, тобто особа діє активно, свідомо та бажає настання цих наслідків.

Разом із цим, під час досудового розслідування з`ясовано, що ОСОБА_6 жодних активних дій з метою спричинення будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не здійснювалось, а лише чинився пасивний супротив протиправній поведінці адвоката, у результаті чого ОСОБА_5 й отримав тілесні ушкодження.

В результаті проведених слідчих дій не здобуто доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а навпаки, отримано відомості, що свідчать про відсутність в його діях елементів складу цього кримінального правопорушення.

Докази непричетності ОСОБА_6 до вчинення злочину отримані законним шляхом, вони є належними, допустимими та послідовними, становлять єдину систему, підтверджують один одного та у своїй сукупності дозволяють дійти категоричного висновку про їх достатність для висновку про відсутність у його діях (діянні) складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 т. 398 КК України.

Окрім цього внесення відомостей в ЄРДР за вказаною заявою про кримінальне правопорушення ґрунтується на нормах закону, що було належною підставою для задоволення скарги. Обов`язок слідчого або прокурора чи слідчого судді не вимагав оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Лише потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК.

Вказана постанова слідчого є законною, обґрунтованою, належно мотивованою та відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000157 від 16.04.2022 за ч. 2 ст. 398 КК України, судом встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження від 31.22.2022 не підлягає скасуванню, а у скарзі слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 31 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000157 від 16.04.2022 за ч. 2 ст. 398 КК України - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.07.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1