Єдиний унікальний номер 715/609/17
Номер провадження 1-кп/725/242/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2023 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілих ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000559 від 2 жовтня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пп. 6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, офіційно непрацюючого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівці перебуває вищевказане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, яке призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обраного обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, оскільки вони обвинувачуються у вчинені особливо тяжких злочинів, можуть впливати на свідків і потерпілих, переховуватись від суду, а також продовжити займатись злочинною діяльністю й відповідно вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому менш суворі запобіжні заходи на думку прокурора є недостатніми для забезпечення обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Представник потерпілих ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказуючи на недоведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України для продовження найсуворішого запобіжного заходу, а також зважаючи на стан здоров`я обвинуваченого, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав свого захисника та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Захисник ОСОБА_7 також заперечувала щодо задоволення клопотання, вказуючи на не доведення прокурором існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також зазначила, що пред`явлене обвинувачення є необґрунтованим, а тому просила змінити запобіжний захід на менш суворий.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав доводи свого захисника та просив змінити обраний йому запобіжний захід на домашній арешт, вказуючи на не доведення прокурором існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, частково дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, за змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

При цьому, ч. 1 ст. 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своє ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

До 29.04.2023 року завершити судовий розгляд даного кримінального провадження неможливо.

За таких обставин, вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , колегія суддів враховує те, що ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченим запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, та покарання, яке загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, свідчить про високий ступінь ризику подальшого переховування від суду.

Крім того, ризики, передбачені ст.177 КПК України та які були враховані при обранні їм такого запобіжного заходу, зокрема можливість впливу на потерпілих, з якими обвинувачені знайому та свідків, частина з яких є родичами обвинувачених, а також можливість, зважаючи на близькість місця проживання обвинувачених до державного кордону, виїхати за межі України й відповідно таким чином ухилитися від суду та здійснити дії щодо перешкоджання судового розгляду даного кримінального провадження, не змінились та не зменшились, а тому підстави, за яких судом було обрано та продовжено обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під варту, не відпали.

При цьому, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_10 щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки його підзахисний має ряд захворювань, колегія судді до уваги не приймає, оскільки захисником не надано суду доказів неможливості отримані відповідного лікування в умовах ізоляції від суспільства.

Також при продовженні запобіжного заходу колегією суддів враховується й те, що в судовому засіданні на даний час не допитана частина свідків зі сторони обвинувачення та не допитані свідки зі сторони захисту, що не виключає можливості здійснення впливу на даних свідків, оскільки їх більша частина є родичами обвинувачених та проживають за в одному населеному пункті із обвинуваченими, відтак наявні всі підстави для продовження обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою.

Таким чином, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим на даній стадії кримінального процесу більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому, дані про особи обвинувачених, які хоча раніше не судимі, не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, наведені прокурором у судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинувачених інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків суду.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів й відповідно клопотання про зміну запобіжних заходів задоволенню не підлягають.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 315, 372, 375 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим обраного запобіжного заходу задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати продовженим до 23 червня 2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважати продовженим до 23 червня 2023 року.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в порядку встановленому КПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_1 .

Суддя Першотравневого

районного суду м. Чернівці ОСОБА_2 .

Суддя Першотравневого

районного суду м. Чернівці ОСОБА_3 .