Справа № 627/752/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2023смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Краснокутську кримінальне провадження №0000211від 01.08.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, маючого середню освіту, тимчасово не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України -

В С Т А Н О В И В:

31.07.2023 року, близько 18:30 год., ОСОБА_5 , перебував у домоволодінні своєї матері ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де він тимчасово проживає. Під час розмови між ОСОБА_5 та його матір`ю ОСОБА_6 на побутовому підґрунті виникла сварка, в яку втрутився співмешканець матері - ОСОБА_4 , який є вітчимом ОСОБА_5 , та зробив зауваження пасинку, в цей час у останнього раптово виник прямий умисел направлений на спричинення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій прямий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , 31.07.2023 року, близько 18:50 год., ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 , який лежав на ліжку, і кулаком правої руки наніс йому один удар в область лівого ока.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, забійної рани на обличчі, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/68-КК/23 від 01.08.2023 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р.№6).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що увечері 31.07.2023 року він знаходився вдома у матері за адресою: АДРЕСА_2 , коли туди повернулася його матір ОСОБА_6 з її співмешканцем ОСОБА_4 , обидва перебували в алкогольному сп`янінні. Після чого між обвинуваченим та його матір`ю виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_5 жбурнув у матір банківською картою, вітчим, який лежав на ліжку, в свою чергу почав заступатися за матір, намагаючись вдарити обвинуваченого ногою, проте останній ухилився, та наніс ОСОБА_4 удар кулаком правої руки в область лівого ока, після чого останній вибіг з будинку та викликав поліцію. Обвинувачений зазначив, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює, вину в скоєному визнає, у вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що вподальшому не допустить зі свого боку подібної поведінки.

Потерпілий ОСОБА_4 у відкритому судовому засіданні пояснив суду, що в середині літа 2023 року, увечері, більш точної дати не пам`ятає, він зі своїм пасинком ОСОБА_5 та співмешканкою ОСОБА_6 перебували в помешканні останньої за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 ліг відпочивати в той час як між його співмешканкою та її сином ОСОБА_5 виникла сварка, ОСОБА_4 заступився за неї, проте обвинувачений підійшов і наніс йому удар кулаком правої руки в область лівого ока, після чого ОСОБА_4 вибіг з будинку та викликав поліцію. Потерпілий зазначив, що обвинувачений вибачився, вони примирилися, просив суворо його не карати.

Таким чином, беручи до уваги відсутність претензій з боку потерпілого, повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , той факт, що обвинувачений та потерпілий не заперечують фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів у добровільності та правдивості їх позицій, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні - проступку доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у психіатра та у нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини під час розгляду справи в суді, правдивій розповіді про обставини скоєного правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, про що він особисто зазначив у судовому засіданні.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення, щодо особи з якою перебуває у близьких відносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття), наявність обставин, що обтяжують покарання (вчинення кримінального правопорушення, щодо особи з якою перебуває у близьких відносинах), ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи, з огляду на ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обиралась.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1