Справа № 621/1470/23
Пр. № 1-кп/621/223/23
ВИРОК

Іменем України

05 червня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

за відсутності потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000133 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Зміїв Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має неповну середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , судимий:

1)вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 липня 2011 року за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 роки; звільнений від покарання з випробуванням на строк 1 рік;

2)вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2012 року за сукупністю злочинів, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

3)вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20 березня 2015 року за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 роки; звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки;

4)вироком Зміївського районного суду Харківської області від 06 липня 2016 року за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, за сукупністю вироків до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною частиною 1 статті 357, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

05 квітня 2023 о 17:40 годині в м. Зміїв Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_4 перебував разом із ОСОБА_6 у невстановленому автомобілі де йому став відомий пін-код карти АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та виник умисел на заволодіння банківською карткою з метою здійснення крадіжки грошових коштів.

Того ж дня, близько 18:00 години, перебуваючи в автомобілі по вул. Таранівське шосе, б.8-б в м. Зміїв Чгуївського району Харківської області, реалізуючи вказаний умисел ОСОБА_4 переконавшись, що його дії помічені не будуть, таємно здійснив викрадення банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

Зазначеними діями ОСОБА_4 з корисливих мотивів вчинив викрадення офіційного документа, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України.

06 квітня 2023 у період з 06:30 по 08:16 по вул. Таранівське шосе, б.1-а в м. Зміїв Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_4 , з використанням банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , переконавшись, що його дії помічені не будуть, таємно, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня №341/2022, від 12 серпня 2023 №573/2022, від 07 листопада 2022 №757/22), усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи банкомат КБ «Укрсиббанк» із рахунку НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , вчинив крадіжку грошових коштів на загальну суму 1200 грн. 00 к., а в період з 08:22 по 08:38 години 06 квітня 2023 в магазині №719 ТОВ «Кісет» по вул. Пролетарське шосе в м. Зміїв Чугуївського району Харківської області за допомогою картки АТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_6 придбав товари на суму 651 грн. 00 к., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1851 грн. 00 к.

Зазначеними діями ОСОБА_4 в умовах воєнного стану та повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду у повному обсязі визнав себе винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та показав про обставини за яких дізнався пін-код карти АТ КБ «Приватбанк», заволодів банківською карткою ОСОБА_6 з метою її подальшого використання, підтвердив зняття грошових коштів у банкоматі у сумі 1200 грн. 00 к. та купівлю товарів у магазині ТОВ «Кісет», як визначено вище у вироку.

У вчиненому щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену законом відповідальність, просив надати йому можливість виправитися без позбавлення волі.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_4 є винним у викраденні офіційного документу вчиненому із корисливих мотивів, і суд кваліфікує його дії за частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України та таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану, повторно, і кваліфікує його дії за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, визнається щире каяття обвинуваченого, активне сприяння в розкриті злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до статті 67 КК України, визнається рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог статтей 65-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком та тяжким злочином; обставини, що пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання; особу обвинуваченого, який раніше судимий в тому числі й за вчинення корисливих злочинів; не одружений; на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував; за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило; офіційно не працює і не знаходиться на обліку в службі зайнятості, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді обмеження волі в межах санкції частини 1 статті 357 Кримінального кодексу України та позбавлення волі в межах санкції частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статті 70 Кримінального кодексу України остаточне покарання ОСОБА_4 належить призначити за сукупністю злочинів.

Як зазначено в частині 2 статі 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення статті 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд указав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи».

На розсуд суду, призначене ОСОБА_4 покарання цим вимогам відповідає та є цілком обґрунтованим в контексті конкретних обставин справи, посткримінальної поведінки обвинуваченого, який не ухилявся від суду, позиції потерпілого ОСОБА_6 про відсутність будь-яких претензій, в своїй сукупності, вказують на можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, а тому в даному випадку можливе застосування статті 75 Кримінального кодексу України.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_4 від покарання з випробуванням, суд, окрім зазначеного вище, враховує обставини справи, осуд своїх дій та щире засудження наслідків кримінального правопорушення обвинуваченим.

Застосований щодо речових доказів арешт на підставі ухвали слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 07.04.2023, належить скасувати.

З метою забезпечення виконання вироку суду до набрання ним законної сили у відношенні ОСОБА_4 слід залишити запобіжний захід - домашній арешт.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 1 статті 357, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

-за частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

-за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

Відповідно до статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки.

Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 , застосований ухвалою слідчого судді від 26.04.2023 запобіжний захід - домашній арешт, із забороною цілодобово залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасувати арешт речових доказів від 07.04.2023.

Банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - вважати йому повернутою.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: