Справа № 364/366/23
Провадження № 1-кп/364/53/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023 року Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Володарка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002082 від 27.04.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Володарка, Володарського району Київської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, яка не працює, не заміжня, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , розуміючи що на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX та від 18 квітня 2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212- IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року 2500- IX та Указом від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738- IX), який продовжено з 19 лютого 2023 строком на 90 діб, вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

12.04.2023 приблизно об 11-й годині ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішила вчинити таємне викрадення майна з території сусіднього домоволодіння, а саме з приміщення погреба за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 . З метою реалізації свого умислу на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , таємно, усвідомлюючи значення своїх дій та бажаючи збагатитись за рахунок привласнення чужого майна, з корисливих мотивів, упевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, а господар відсутній, перелізла через паркан та проникла на територію сусіднього домоволодіння за вищевказаною адресою, де шляхом вільного доступу з погребу викрала 13 літрів горілки «Пшенична», що знаходилась у 4 банках об`ємом 3л та одній склянці банці об`ємом 1 л, домашньої консервації з риби породи товстолоб, що містилась у одній скляній банці об`ємом 1,5 л та шести скляних банках об`ємом 2 л та домашньої консервації з опеньок, що містились у шести скляних банках, об`ємом 1л, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди у сукупному розмірі 3689 грн.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при вищевикладених обставинах визнала повністю, обставини, зазначені в обвинувальному акті не оспорювала. Пояснила, що дійсно за обставин викладених у обвинувальному акті, а саме 12.04.2023 приблизно об 11-й годині, знаючи, що ОСОБА_4 не має вдома, перелізла через паркан до сусіднього суміжного домоволодіння за адресою:. АДРЕСА_2 , та користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігав проникла у підвал, який був відчинений, та винесла звідти горілку та домашню консервацію, які склала у сумку та перенесла за місцем свого проживання, розпорядившись ними на власний розсуд. Додатково зазначила, що засуджує свої дії та усвідомлює їх протиправність, готова понести відповідальність за скоєне, щиро кається, просила суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що претензій до обвинуваченої не має, з приводу призначеного покарання, підтримує позицію прокурора.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченою, тому просив суд визнати ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України винуватою, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої та з урахуванням того, що вона вчинила злочин в умовах воєнного стану, призначивши їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК звільнити від призначеного покарання із застосуванням обов`язків, визначених у ст. 76 КК України. Також до набрання вироком законної сили просила залишити без змін раніше обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому, у відповідності із ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинений обвинуваченою злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачена ОСОБА_5 не працює, а тому не має стабільного доходу, не є особою з інвалідністю та депутатом, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, задовільно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, є такою, що раніше не судима в порядку ст. 89 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання згідно із ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. (зі змінами від 06.11.2009 р.) зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого нею кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним правопорушенням (злочином); дані про особу обвинуваченої, яка не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеристику з місця проживання, відповідно до якої остання характеризується задовільно; її відношення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи, позицію потерпілої з приводу міри покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів є покарання в межах санкції статті особливої частини КК України у виді позбавлення волі.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що наявність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України дає підстави для призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, але зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 2 роки, оскільки, на переконання суду, відповідно до положень ст.65 КК України, саме таке покарання буде необхідним й достатнім для досягнення мети виправлення та попередження вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, так як, покарання, на підставі положень ст.50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а також передбачені п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

З урахуванням викладеного запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання, який згідно ухвали Білоцерківського районного суду Київської області від 24.05.2023 ( справа № 357/5895/23) діє до 19.07.2023, до набрання вироком законної сили не продовжувати.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку 14.06.2023.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1