КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/3069/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3061/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000767, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 до 28 травня 2023 року включно.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом належним чином не враховано те, що обвинувачена ОСОБА_8 раніше не судима, має постійне місце проживання за місцем реєстрації. На думку захисника, ОСОБА_8 необґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а тому застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є надмірно суворим.

Також захисник вважає, що суд першої інстанції, в порядку ч.3 ст.315 КПК України, мав обрати запобіжний захід обвинуваченій, а не продовжити його.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, або домашнього арешту, або визначити заставу у розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення та вважала рішення суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом дотримані.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів провадження, на розгляді Дніпровського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000767, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

У підготовчому судовому засіданні прокурором подано до суду клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою з тих підстав, що ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 до 28 травня 2023 року включно.

Ухвалюючи рішення про продовження тримання обвинуваченої під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченій в разі визнання її винуватою, що може свідчити про наявність існування ризиків переховування її від суду, незаконного впливу на свідка у кримінальному провадженні та продовження злочинної діяльності.

Суд також навів обставини, які ним були враховані при продовженні обраного обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме дані про особу обвинуваченої, її соціальні зв`язки та стан здоров`я.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків переховування її від суду, а також незаконного впливу на свідка у кримінальному провадженні.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі.

Колегія суддів не вважає істотним порушенням кримінального процесуального закону те, що суд в підготовчому засіданні задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченій строк тримання під вартою, незважаючи на те, що відповідно до положень ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 до 28 травня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4