Справа № 333/3502/23
Номер провадження 1-кс/333/1459/23
У Х В А Л А

06 червня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000050 від 06.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області, Якимівського району, с. Давидівка, громадянина України, інспектора прикордонної служби 1 категорії снайпера 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В), у військовому званні «сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

встановила:

05 травня 2023 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000050 від 06.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 № 72-ОС від 04.02.2021 солдата запасу ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії (фахівця радіотехнічного поста) відділення технічних засобів охорони держаного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » І категорії (тип В) та присвоєно військове звання «молодший сержант».

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 31-ОС від 24.01.2022 сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії снайпера 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

25.02.2022 року сержант ОСОБА_5 діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце тимчасової дислокації підрозділу НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований неподалік КП « ІНФОРМАЦІЯ_5 », за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, поважних причин для самовільного залишення місця служби, сержант ОСОБА_5 не мав, в тому числі у хворобливому стані, який би перешкоджав проходженню ним військової служби, не перебував.

Таким чином, сержант ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії снайпера 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «сержант», 25.02.2022 року діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби без поважних причин, самовільно залишив місце тимчасової дислокації підрозділу НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований неподалік КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Блакитна, 4.

Враховуючи викладене, дії військовослужбовця ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України, а саме як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

20.04.2023 відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

25.04.2023 повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик на 01, 02, 03 травня на 10:00 год. до ТУ ДБР у м. Мелітополі (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 174-а) були опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, тобто з 25.04.2023, ОСОБА_5 є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні.

01, 02, 03 травня 2023 року ОСОБА_5 за викликом до ТУ ДБР у м. Мелітополі (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 174-а) не з`явився, про причини неявки не повідомив.

04.05.2023 постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного оголошено в розшук.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- Повідомленням про вчинення кримінального правопорушення сержантом ОСОБА_5 ;

- Матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини сержантом ОСОБА_5 ;

- Протоколами допитів свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , котрі кожний окремо надали свідчення щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України сержантом ОСОБА_5 :

- Іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Вважає, що наявні наступні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Підозрюваний в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав. Суду пояснив, що він був готовий захищати країну, але у нього є питання, навіщо їх зібрали на стратегічному об`єкті в аеропорту, який, коли почалася повітряна тривога, він покинув, оскільки запанікував. Потім йому було соромно повертатись до військової частини, він пішов до ОСОБА_13 , там знаходився тиждень, але зрозумів, що туди не слід ходити, оскільки з`ясується, що він дезертир. Приблизно три тижні він знаходився у Хмельницькій області у жовтні 2022. Весь інший час він перебував в м. Запоріжжі. Також зазначив, що використовував вигадані дані про себе, коли відвідував спортивний клуб задля переховування від органу досудового розслідування. Коли до нього прийшли співробітники поліції, він не вчинив супротив. Зазначив, що бажає служити, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що підозрюваний повністю визнає вину, має у власності житло та проживає з цивільною дружиною, просила обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання. Вказав на наявність обґрунтованої підозри відносно підозрюваного та ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому просили застосувати міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, у скоєнні якого йому повідомлено про підозру.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 408 КК України, у вчиненні якого повідомлено про підозру ОСОБА_5 відповідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 05.06.2023 о 17 годині 20 хвилин.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 , в період воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), зокрема не з`явився на службу, обов`язки військової служби не виконував протягом майже всього строку воєнного стану, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Вказане свідчить про існування такого ризику як можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Далі, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Також про вказані наміри ОСОБА_5 вже свідчить його поведінка, оскільки останній достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, діючи в умовах воєнного стану свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме з метою ухилитись від проходження військової служби самовільно залишив місце несення служби та перебував за межами підрозділу понад один рік, при цьому командування до відома про своє місце перебування не ставив, на телефонні дзвінки не відповідав, для власних потреб використовував вигадане прізвище. Таким чином, сержант ОСОБА_5 , може умисно покинути місце несення служби та місце свого мешкання, з метою переховування в подальшому від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , постійно в подальшому перебуваючи у місці тимчасової дислокації НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжуючи нести військову службу в умовах воєнного стану, маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї як військовослужбовець, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, шляхом їх залякування чи здійснення на них морального та фізичного впливу в умовах воєнного стану, з метою зміни ними показів. Окрім цього, з матеріалів кримінального провадження та службової характеристики ОСОБА_5 можна зробити висновок, що своїми противоправними діями ОСОБА_5 підриває бойовий дух військовослужбовців та демонструє негативний приклад поведінки військовослужбовця, оскільки скоїв особливо тяжке кримінальне правопорушення.

При цьому слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність вищевказаних ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи підозрюваного щодо відсутності у нього умислу на вчинення злочину, що йому інкримінується, його бажання служити суд сприймає критично з огляду на їх неспроможність, знаходить їх такими, що спростовуються матеріалами справи.

Вирішуючи питання доцільності застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри пред`явленої йому у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про його особу: вік , стан його здоров`я, норми ч. 7 ст. 176 КПК України, тому слідчий суддя приходить до висновку про доведеність обставин необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні під час дії воєнного стану при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Однак, враховуючи обставини справи, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у виді 80 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 грн., що буде пропорційним щодо підозрюваного, необхідним і достатнім для забезпечення виконання ним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193- 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалила:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000050 від 06.03.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 49 днів, тобто до 23 липня 2023 року.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання 05 червня 2023 року 16 години 40 хвилин.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 16 години 40 хвилин 23 липня 2023 року.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Одночасно ОСОБА_5 визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: (отримувач платежу ТУ ДСАУ в Запорізькій області, ідентифікаційний код за , рахунок № UA0001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, призначення платежу: застава за (вказати П.І.Б. особи, за яку вноситься застава); номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи (несення військової служби);

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- прибувати до слідчого, прокурора або суд за першою вимогою.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1