Дата документу 02.08.2023 Справа № 333/663/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/663/21 Головуючий в 1 інст. - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1063/23 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2023 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Шахтарське, Великоновоселківського району, Донецької області, незаміжньої, маючої середню освіту, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 серпня 2023 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2023 року продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 серпня 2023 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченої не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати відносно неї запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що в клопотанні прокурор посилається на тяжкість злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, але не надає підтверджень своїх припущень.

Зазначає про недопустимість доказів у даному кримінальному провадженні.

Вказує, що прокурор припускає, що єдиним джерелом доходу в неї може бути протиправна діяльність, але він не може стверджувати про те, що вона може покинути межі Запоріжжя.

До судового засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 та прокурор не з`явились, поважні причини неявки апеляційному суду не повідомили, із заявами про відкладення розгляду апеляційної скарги на адресу апеляційного суду не звернулись, у зв`язку із чим, враховуючи приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких злочинів проти життя та здоров`я особи та тяжких злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На думку колегії суддів, матеріальне становище обвинуваченої ОСОБА_6 , а також те, що вона має реальну можливість вільної зміни свого місця проживання, підвищує ймовірність її переховування від суду, а у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштована, суспільно-корисною працею не займалася, не має постійного джерела доходу, що у свою чергу, в сукупності із обставинами інкримінованих їй злочинів, їх кількості, свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших кримінальних правопорушень.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, всі доводи обвинуваченої, які зводяться до недоведеності встановлених судом ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, спростовуються вищевказаним.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість доказів винуватості ОСОБА_6 є предметом дослідження судом при судовому розгляді по суті обвинувачення, у зв`язку з чим, вказаним обставинам колегія суддів не вправі надавати оцінку при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу.

Крім того, всупереч доводів апеляційної скарги, матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_6 офіційного місця роботи, а реальна можливість ОСОБА_6 покинути межі м. Запоріжжя жодним чином в апеляційній скарзі не спростована.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2023 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 серпня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4