Номер провадження: 11-сс/813/642/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ТОВ «Одесабуд» на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2022 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000393, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2022 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000393, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України накладено арешт на об`єкти будівництва, недобудови, будівлі, інші приміщення та споруди, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 38, шляхом заборони їх відчуження, розпорядження, зміни, або поділу.

Рішення слідчого судді обґрунтоване тим, що об`єкти будівництва, недобудови, будівлі, інші приміщення та споруди, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 38, є об`єктом кримінального протиправних дій (нерухоме майно на яке вони спрямовані), передбачених ч. 2 ст. 364 КК України, а тому відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, та недопущення подальшого відчуження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді власник майна ТОВ «Одесабуд» подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що товариство своєчасно та справно сплачує податки, збори та завжди подає всі необхідні звітні документи до контролюючого органу та в нього відсутня заборгованість з податків та інших обов`язкових платежів. Наголошує, що в клопотанні про накладення арешту на майно та додатків до нього не наведено обставин, що товариство мало наміри діяти чи діяло недобросовісно відносно нерухомого майна. Вказує, що ТОВ «Одесабуд» с реальним суб`єктом господарювання створеним для отримання прибутку господарської діяльності, яка здійснюється в межах правового поля України. Зазначає, що всі доводи клопотання про нібито відсутності нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 38, яке ТОВ «Одесабуд» придбало у Одеської місткої ради. що стало підставою для винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали фактично вводиться до суб`єктивних cyмнівів слідчого, який не має спеціальних технічних знань у галузі будівництва, в існуванні вказаного нерухомого майна, які жодними чином не підтверджені особами, які такі знання мають, належний рівень яких має бути належним чином посвідчений відповідними державними чи недержавними спеціалізованим органом. Звертає увагу, що слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання слідчого без участі власника майна та його повідомлення про такий розгляд. Вказує, що посадові особи товариства не є суб`єктами кримінального провадження за ч. 2 ст. 364 КК України, а санкції статті не передбачає конфіскацію майна та вилучення у третіх oci6.

Просить ухвалу суду слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке належить ТОВ «Одесабуд».

Власник майна, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки апеляційний суд не повідомив, а тому у відповідності до положень ч. 3 ст. 306 та ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності власника майна.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як вбачається з матеріалів провадження Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000393, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Так досудове розслідування розпочато на підставі повідомлення відділу представництва інтересів держави з питань державної та комунальної власності Одеської обласної прокуратури про самостійне виявлення ознак кримінального правопорушення за результатами опрацювання стану дотримання законодавства при використанні та розпорядженні комунальним майном територіальної громади міста Одеси.

Встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №34 від 25.02.2016 за Одеською міською радою зареєстровано право власності на нежитлову будівлю розташовану в АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту виготовленого КП «БТІ» Одеської міської 12.11.2015, загальна площа вказаної будівлі становила 933,72 кв.м, а остання складалась з літ. А, А-1, А - 2, Б та В.

У подальшому, на підставі рішення державного реєстратора КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_7 від 25.07.2018 №42230082 проведено реєстрацію змін у розділ щодо загальної площі вказаної будівлі з 933,72 кв.м до 121,9 кв.м.

Відповідно до витягу від 25.07.2018 індексний номер 132115026, сформованого при внесенні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, об`єкт належний територіальній громаді міста Одеси становив нежитлову будівлю загальною площею 121,9 кв.м. без будь - яких складових частин.

Вищевказане рішення державного реєстратора прийняте на підставі довідки виданої КП «БТІ» ОМР від 18.04.2018 № 493599.72.18, відповідно до якої установлено, що за рахунок зносу частини будівлі літ. А, будівель Б та В, загальна площа домоволодіння по АДРЕСА_1 зменшилась до 121,9 кв.м.

Конфігурація та технічні показники зазначеної будівлі були визначені у технічному паспорті виготовленому КП «БТІ» ОМР 24.04.2018 (замовлення 493599.72.18), наданому представником територіальної громади міста Одеси для проведення державної реєстрації.

Відповідно до вказаного технічного паспорту, зазначений об`єкт складався з нежитлової будівлі літ. А та фундаментів літ. Б і В. без зазначення їх площ.

У подальшому на підставі рішення державного реєстратора КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_8 від 02.08.2018, індексний номер 42350618 до розділу внесені зміну, а саме до описової частини об`єкту додані фундаменти під літерами A, Al, А2, Б, В.

В якості підстави для внесення змін державним реєстратором зазначений технічний паспорт виготовлений КП «БТІ» ОМР 24.04.2018 (замовлення 493599.72.18), який нібито подавався при первинній реєстрації.

Проте, відповідно до копії технічного паспорту від 24.04.2018, наданого КП «БТІ» ОМР на запит обласної прокуратури, його екземпляр в якому би зазначались фундаменти із літерами А1 та А2, останнім не виготовлявся.

Крім того 13.07.2018 КП «БТІ» ОМР було виготовлено технічний паспорт зазначеної будівлі відповідно до якого, останньої не існує, а сам об`єкт нерухомості являє собою фундаменти літер А, Б та В.

Також при виготовленні вказаного технічного паспорту КП «БТІ» ОМР складено звіт від 17.07.2018 №01-13/3218 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках якого обстежена фасадна будівля (літ. А), яка складається з частини підвального приміщення, фасадної стіни і дві внутрішні бокові стіни без перекриття. В середині приміщень зруйнованої будівлі знаходиться сміття. Загальна внутрішня площа приміщень будівлі дорівнює нулю. Земельна ділянка і прилегла територія внутрішнього двору засмічена будівельним і побутовим сміттям.

Як висновок зазначено, що обстежуваний будинок знесено, елементи будинку знаходяться у зруйнованому стані, оцінка технічного стану - непридатний.

Таким чином, документально підтверджено, що станом на 17.07.2018 будівель в АДРЕСА_1 не існувало.

Проте, 25.10.2018 між Департаментом комунальної власності в особі заступника директора департаменту - начальника управління орендних відносин та відчуження комунального майна департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_9 та ТОВ «ОДЕСАБУД» укладено договір оренди нежитлового приміщення № 598/18, яким останньому передано в оренду частину нежитлового приміщення площею 121, 9 кв.м , яке розташоване в АДРЕСА_1 .

Згідно пункту 1.1 вказаного договору характеристики переданого в оренду нерухомого майна визначені в технічному паспорті, який виданий КП «БТІ» ОМР 24.04.18.

Відповідно до акту приймання - передачі вказаної нежитлової будівлі від 25.10.2018 складеного заступником начальника орендного відділу ОСОБА_10 , Головним спеціалістом орендного відділу ОСОБА_11 , останніми при передачі приміщення встановлено його технічний стан та визначено таким, що потребує ремонту.

В подальшому 16.11.2018 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради в особі директора департаменту ОСОБА_12 та ТОВ «ОДЕСАБУД» укладено додатковий договір № 1 до договору оренди нежитлового приміщення від 25.10.2018 №598/18, яким до складу майна, яке передається в оренду включено фундаменти Al, А2 та Б, які розташовані в м. Одесі по вул. Степовій, 38.

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 27.11.2019 прийнято рішення №49890821 щодо внесення до реєстру змін про зміну виду об`єкта нерухомості з будівлі на нежитлове приміщення.

Вказане рішення прийняте на підставі висновку щодо технічної можливості зміни цільового призначення нежитлової будівлі в нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 38 №233156 від 26.11.2019.

Крім того технічні показники нового об`єкта відображені в технічному паспорті від 26.11.2019, виготовленому 1111 «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП», відповідно до якого, об`єкт нерухомості складався з нежитлового приміщення загальною площею 121,9 кв.м.

Також, у вищевказаних висновку та технічному паспорті фундаменти чи будь - які інші споруди не були визначені в якості складової частини зазначеного нежитлового приміщення, проте при внесенні даних до реєстру приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 вони були зазначені в описі вказаного нежитлового приміщення.

Таким чином приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 при проведенні державної реєстрації змін до реєстру, до опису об`єкта нерухомості безпідставно включено фундаменти літ. Al, А2, Б та В, право на які за Одеською міською радою ніколи не реєструвалось та які були відсутні у документації поданій для реєстрації.

Надалі 04.12.2019 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради в особі заступника директора департаменту - начальника управління орендних відносин та відчуження комунального майна департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_9 та ТОВ «ОДЕСАБУД» укладено додатковий договір №1 до договору оренди нежитлового приміщення від 25.10.2018 №598/18, яким змінено раніше передану в оренду нежитлову будівлю на нежитлове приміщення.

Одеською міською радою 11.12.2019 прийнято рішення №5479-VII «Про схвалення перелік об`єктів малої приватизації комунальної власності територіальної громади міста Одеси, які підлягають приватизації у 2020 році, та приватизацію цих об`єктів», до якого включено нежитлове приміщення площею 121,9 кв.м, яке розташоване в АДРЕСА_1 .

Також, 27.05.2020 між Одеською міською радою та ТОВ «ОДЕСАБУД» укладено договір купівлі - продажу вищевказаного нежитлового приміщення площею 121,9 кв.м, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.06.2020, індексний номер 210935761 на підставі вищевказаного договору купівлі - продажу нерухомого майна за ТОВ «ОДЕСАБУД» зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 121,9 кв.м по АДРЕСА_1 .

У графі опис об`єкта зазначено: фундаменти - Al, А2, Б, В, які не зазначені у жодних правовстановлюючих чи технічних документах до об`єкту.

Виконувачем обов`язків директора департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_15 29.05.2020 видано наказ №379, яким затверджено результати продажу об`єкта малої приватизації комунальної власності територіальної громади міста Одеси - нежитлового приміщення загальною площею 121,9 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 , покупцю ТОВ «ОДЕСАБУД» за договором купівлі продажу від 27.05.2020.

Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради, ТОВ «ОДЕСАБУД» 11.06.2020 видані містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва щодо реконструкції нежитлового приміщення (літ. А, фундаментів літ. А1, літ. А2, літ. Б зі знесенням фундаментів літ. В) без зміни його геометричних розмірів фундаментів у плані, з улаштуванням додаткових приміщень, під житловий будинок з розміщенням квартир та благоустроєм прилеглої території.

Управлінням ДАБК ОМР ТОВ «ОДЕСАБУД» 16.02.2021 видано дозвіл на виконання будівельних робіт №ОД 29 на реконструкцію нежитлового приміщення (літ.А, фундаментів літ. А1, літ. А2, літ. Б зі знесенням фундаментів літ. В) без зміни його геометричних розмірів фундаментів у плані, з улаштуванням додаткових приміщень, під житловий будинок з розміщенням квартир та благоустроєм прилеглої території за адресою: м. Одеса, Малиновський район, вул. Степова, 38.

Проте, як зазначено вище, Одеській міській раді та відповідно ТОВ «ОДЕСАБУД» ніколи не належали на праві власності фундаменти під літерами Al, А2, Б та В, а відтак останні не могли бути об`єктом оренди, який посадовими особами Департаменту комунальної власності передано в користування ТОВ «ОДЕСАБУД» та відповідно не могли бути в подальшому придбані останнім у власність.

Крім того, як зазначено вище та документально підтверджено - об`єктів нерухомості, які нібито передавались Департаментом комунальної власності в оренду у жовтні 2018 року, ще в червні 2018 року не існувало, що свідчить про зловживання службовим становищем посадовими особами останнього при їх включенні до комунального майна, передачі в оренду та відчуженні.

Разом із цим, відповідно до проектної документації наданої ТОВ «ОДЕСАБУД» до Управління ДАБК ОМР для отримання вищевказаного дозволу на виконання будівельних робіт, площа фундаментів та нежитлового приміщення, які нібито планується реконструювати складає 637 кв.м.

Рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 №2752-VI затверджено Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, яке було чинним на момент вищевикладених правовідносин.

Пунктом 1.2 Положення визначено, що Департамент наділяється міською радою повноваженнями щодо управління комунальною власністю територіальної громади міста та щодо реалізації повноважень Одеської міської ради у галузі земельних відносин відповідно до чинного законодавства. Визначення меж повноважень та умов їх здійснення регулюється зазначеним Положенням.

Відповідно до п.п. 2.1.2 Положення до основних завдань Департаменту у сфері земельних відносин належить здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель та контролю за додержанням земельного законодавства.

Пунктом 2.2.1.2 визначено, що Департамент здійснює облік, інвентаризацію комунального майна, що знаходиться в управлінні Департаменту, виконавчих органів Одеської міської ради та комунальних підприємств, забезпечує контроль за його використанням і збереженням. Здійснює контроль за ефективним використанням майна, що належить територіальній громаді м. Одеси на праві комунальної власності та закріплене за комунальними підприємствами на праві господарського відання або на праві оперативного управління.

Згідно із п. 2.2.1.4 Положення, Департамент здійснює повноваження орендодавця комунального майна територіальної громади, що знаходиться в управлінні Департаменту, а також контроль за повнотою та своєчасністю внесення орендарями орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів, укладеними Одеською міською радою. Відповідно до чинного законодавства укладає договори оренди. Здійснює облік договорів оренди, укладених безпосередньо Департаментом, та облік договорів оренди, погоджених з Департаментом у встановленому порядку.

Таким чином, посадовими особами органу контрою у сфері земельних відносин та комунального майна територіальної громади міста Одеси вчинено зловживання службовим становищем всупереч інтересам служби та складання завідомо неправдивих офіційних документів, в результаті чого з комунальної власності фактично вибула земельна ділянка площею 637 кв.м, з чого вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 364 КК України.

28.11.2022 об`єкти будівництва, недобудови, будівлі, інші приміщення та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами, оскільки вказане майно, має значення для досудового розслідування як доказ вчинення кримінального правопорушення та підлягає подальшому дослідженню в ході досудового розслідування.

12.12.2022 у зв`язку з тим, що об`єкти нерухомості є об`єктами кримінально протиправних дій, право на яке набуте протиправним шляхом та як наслідок, зберігає сліди та інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, встановлюються під час кримінального провадження слідчим подано клопотання про накладення арешту на вищевказане майно із забороною відчуження, користування та розпорядження.

Задовольняючи подане клопотання слідчий суддя зазначив, що об`єкти будівництва, недобудови, будівлі, інші приміщення та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом кримінального протиправних дій (нерухоме майно на яке вони спрямовані), передбачених ч. 2 ст. 364 КК України, а тому відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, слідчим суддею зазначено, що на вказаному об`єкті здійснюється будівництво (знищення попередніх конструкцій та реконструкція) та він може бути суттєво перетворений та після введення в експлуатацію відчужений на користь фізичних осіб - добросовісних набувачів (в тому числі шляхом передачі майнових прав на нього), а тому з метою забезпечення збереження такого майна, виключення можливості відчуження вищевказаних об`єктів нерухомості, вчинення будь-яких реєстраційний дій щодо вказаних об`єктів нерухомого майна, необхідно накласти арешт на майно, у зв`язку з чим доводи власника майна в цій частині є необґрунтованими.

Виходячи із зазначених у клопотанні фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та наданих матеріалів, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновків, що арешт майна необхідний з метою збереження речових доказів, які мають значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, а також швидкого, повного та неупередженого розслідування, в тому числі проведення ряду експертиз, які призначені на теперішній час.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв до уваги посилання у клопотанні слідчого про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів, у зв`язку з чим доводи представника в цій частині є необґрунтованими.

Отже вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладання арешту на майно, є необхідним запобіжним заходом, передбаченим зазначеними нормами закону, оскільки у випадку приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуженнямайна можуть настати негативні наслідки для здійснення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КК України.

На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин справи, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що для розслідування цього кримінального провадження на даній стадії досудового слідства, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження саме в такому виді відповідатиме положенням кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі існують реальні підстави, для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження, а тому доводи в цій частині є безпідставними.

Будь яких даних, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів суд не вбачає та стороною захисту надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ст. 174 КПК України).

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу власника майна ТОВ «Одесабуд» - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2022 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000393, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4