Дата документу 08.06.2023 Справа № 334/377/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/944/23 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/377/23Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

особи, відносно якої

застосовано примусові

заходи медичного

характеру ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09 березня 2023 року, якою застосовано примусові заходи медичного характеру до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду задоволено клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до виходу з хворобливого стану з подальшим поверненням на судово-психіатричну експертизу для вирішення експертних питань.

В апеляційній скарзі захисник просила ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 . Свої вимоги мотивувала тим, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та прийнята судом з допущеною неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Звертає увагу, що ОСОБА_8 має місце проживання, соціальні зв`язки, періодично лікується стаціонарно та за власною ініціативою амбулаторно, не порушує режим лікування, адаптований до нормального життя. Апелянт вказує, що ОСОБА_8 самостійно звернувся до медичної установи для проходження стаціонарного лікування з діагнозом «шизофренія, параноїчна форма, безперервний тип перебігу», лікувався майже 1 рік до моменту постановлення оскаржуваної, відтак, на переконання захисника, потреба у застосуванні примусових заходів медичного характеру відпала.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка наполягала на частковому задоволенні апеляційної скарги та просила призначити новий розгляд в суді першої інстанції; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням передбачених цим Кодексом вимог щодо кримінального провадження.

Статтею 94 КК передбачено вичерпний перелік примусових заходів медичного характеру.

Всупереч вищевказаним нормам закону, ухвалою районного суду до ОСОБА_8 замість передбаченого ст.94 КК примусового заходу медичного характеру фактично застосовано передбачений ст.508 КПК запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

За таких обставин, ухвалу суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 не можна визнати законною.

Колегія суддів дійшла висновку, що допущені судом першої інстанції вказані порушення засад кримінального провадження, які стосуються незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, відповідно до ч.1 ст.412 КПК є істотними, тобто такими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Адже фактично суд першої інстанції не прийняв передбаченого законом судового рішення і не обрав передбаченого ст. 94 КК примусового заходу медичного характеру. При цьому суд першої інстанції не звернув своєї уваги, що й клопотання прокурора не містить у собі вимоги про застосування такого заходу. З таких обставин суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно вирішити це питання без зміни вимог прокурора.

Зазначені порушення є підставами для скасування судового рішення, і оскільки вони не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду в межах ст.404 КПК, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ст.ст.409, 412, 415 КПК.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно звернути увагу на резолютивну частину клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до передбачених ст.370 КПК приписів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09 березня 2023 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд даного провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4