Справа № 161/5698/23 Провадження №11-кп/802/515/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

13 червня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30.03.2023 між прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності захисника ОСОБА_6 , в межах кримінального провадження, 30.03.2023 внесеного до ЄРДР за №0000039.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.4 ст.111-1 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності на строк 10 (десять) років.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Не погоджуючись із таким вироком, ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, оскільки вважає, що це судове рішення стосується його прав, свобод та інтересів через те, що у ньому на його думку стверджується про скоєння злочину ОСОБА_5 разом зі службовою особою ТОВ «НВФ Корунд» керівником якої він ( ОСОБА_3 ) є.

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали провадження приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, і серед них визначено таку як забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Частиною 1 ст.24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому, ст.393 КПК України визначає коло осіб, які мають право подати апеляційну скаргу, де у п.10 передбачено, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, на підставах, передбачених ст.394 цього ж Кодексу.

У частині 4 ст.394 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Виходячи із положень ст.ст.398, 399 КПК України питання про те, чи подана апеляційна скарга на вирок чи ухвалу суду першої інстанції особою, яка має право її подавати, вирішується суддею-доповідачем суду апеляційної інстанції до прийняття рішення про відкриття апеляційного провадження.

Пунктом 2 ч.3 ст.399 КПК України передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права її подавати.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 18.05.2020 у справі № 639/2837/19 зазначено, що при вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду першої інстанції до суду вищого рівня іншою особою, яка не була учасником судового провадження, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує саме на порушення оскаржуваним вироком його прав, свобод та інтересів.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000039, воно розглянуто судом першої інстанції виключно в рамках обвинувачення ОСОБА_5 без посилань на ступінь винуватості іншої особи, не містить дослідження та оцінки правомірності її дій і не зачіпає її права, свободи й інтереси.

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини, приходжу до висновку, що ОСОБА_3 не є особою, яка в розумінні як п.10 ст.393 КПК України так і ч.4 ст.394 цього ж Кодексу, має право на апеляційне оскарження вироку в даному провадженні №0000039, яким затверджена угода про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі його захисника ОСОБА_6 .

Слід також зазначити про те, що відповідно до роз`яснень, які містяться в абз.3 п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» вирок, ухвалений на підставі угоди про визнання винуватості щодо однієї із декількох осіб, немає преюдиційного значення для кримінального провадження щодо інших осіб, а визнання винуватості першого не є доказом вини останніх.

Об`єднана палата у вищевказаній постанові наголошує на тому, що дані про осіб, які містяться у процесуальних документах, складених слідчим або прокурором (обвинувальному акті, повідомленні про підозру, тощо) у даному чи іншому кримінальному провадженні, не можуть слугувати підставою для визнання вироку на підставі угоди про визнання винуватості однієї особи таким, що стосується прав, свобод та інтересів інших осіб. Ці процесуальні документи, на відміну від вироку суду, містять твердження сторони обвинувачення про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.13 ч.1 ст.3 КПК України), з викладенням обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ст.ст.91, 92, 277, 291 КПК України.

Беручи до уваги вищевикладене, вважаю, що апеляційну скаргу в даному випадку слід повернути особі, яка її подала на підставі п.2 ч.3 ст.399 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.399 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 , яким затверджено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, 30.03.2023 внесеному до ЄРДР за №0000039, повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя Волинського

апеляційного суду ОСОБА_2