Справа №:755/7076/23
Провадження №: 1-кс/755/1560/23
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянкою України, депутатом Севастопольської міської ради 6 скликання, обрана на чергових виборах депутатів Верховної Ради АР Крим, місцевих та сільських, селищних міських голів 31 жовтня 201 О року, нехтуючи вищевказаними вимогами Конституції і законів України, достовірно знаючи про те, що територія міста Севастополя є невід`ємною частиною України, прийняла участь у засіданні Севастопольської міської ради від 06.03.2014 та голосувала за прийняття незаконного рішення № 7151 «Про участь в проведенні загальнокримського референдуму», чим сприяла представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.
На виконання вимог ст. 135 КПК України у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_5 перебуває на ТОТ АР Крим повістки про виклик її до прокуратури АР Крим та слідчого управління ГУ СБУ в АР Крим опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в 2023 році відповідно до розпорядження КМУ № 1425-р від 10.11.21 (№ 74 від 13 квітня 2023 року), також повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_5 опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (публікація від 12.04.2023 та протокол огляду публікації від 01.05.2023).
Однак, підозрюваний до прокуратури не з`являвся, відповідно до вручених повісток та станом на теперішній час, безпідставно не з`явився та про причини неявки не повідомив. На даний час підозрюваного оголошено у державний розшук, проведення якого доручено оперативному підрозділу відділу ЗНД 2 управління ГУ СБ України в АР Крим.
Встановлено, що на даний час підозрювана перебуває на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою, та продовжує незаконну діяльність.
Зазначені обставини свідчать про умисне ухилення підозрюваної від виконання своїх процесуальних обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України, а також переховування від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити в повному обсязі.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши прокурора, прийшов до наступного.
Відповідно д ч. 2 ст. 172 КПК України судове засідання проводиться без повідомлення особи, щодо якої здійснюється провадження, з наведених у клопотанні слідчим підстав.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт на майно накладається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Речовими доказами, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.
Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя: