Справа № 953/4754/23
н/п 1-кс/953/5051/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2023 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю прокурора - ОСОБА_2

підозрюваного - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

секретар судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002211 від 13.07.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, такого, що не має освіти, не одруженого, не працевлаштованого, не маючого зареєстрованого місця проживання/перебування, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,, раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з триманням останнього в умовах Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування.

1. Зміст поданого клопотання

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області за процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002211 від 13.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.ч. 4, 5 ст. 186 КК України.

30.06.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 та ч. 5 ст. 186 КК України.

Так, ОСОБА_3 підозрюється у тому, що він, 09.08.2022, маючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, розробив злочинний план вчинення кримінального правопорушення, який полягав у проникненні під виглядом волонтерів до місць мешкання осіб похилого віку та під час перебування в приміщеннях даних квартир, подальшому викраденні чужого майна.

У той же день приблизно о 11:00 год., ОСОБА_3 , спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного наміру, прибули до будинку АДРЕСА_2 , де приблизно об 11:00 год., побачили раніше їм невідомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом 1-ї групи з повною втратою зору, після чого ОСОБА_9 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою звернулись до ОСОБА_10 , представившись йому волонтерами та повідомили завідомо неправдиву інформацію з приводу того, що вони прибули для доставки йому гуманітарної допомоги у вигляді продуктів харчування, а також запропонували прослідкувати до його квартири, де вони їх йому вручать.

ОСОБА_10 , будучи переконаним в тому, що ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, дійсно є соціальними працівниками, не здогадуючись про їх дійсні наміри, провів останніх до приміщення своєї квартири АДРЕСА_3 , а в свою чергу ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , виконуючи відведену їм злочину роль, залишились в районі розташування вказаного будинку, де стали стежити за навколишнім оточенням, з метою попередження ОСОБА_9 та невстановлену досудовим розслідуванням особу про виникнення будь-якої небезпеки, яка б заважила вчиненню даного кримінального правопорушення та з метою уникнення можливого затримання зазначених осіб.

Далі, ОСОБА_9 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою пройшли разом з ОСОБА_10 до приміщення кухні зазначеної квартири, в якій на той момент також перебувала дружина останнього - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також є інвалідом 1-ї групи з повною втратою зору.

Після чого ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виконуючи свою злочинну роль, стала здійснювати дії, направлені на відволікання уваги останніх, в свою чергу невстановлена досудовим розслідуванням особа, виконуючи свою злочинну роль, користуючись сліпотою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , будучи впевненою, що останні її дії не бачать, стала переміщатися по приміщенню квартири, з метою пошуку грошових коштів і іншого цінного майна та його викрадення.

Далі, невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходячись у приміщенні прихожої, виявила у шафі полімерний пакет, в якому знаходились належні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 291000 гривень та 29000 доларів США, які узяла у руки, з метою подальшого їх викрадення, та подала відповідний знак ОСОБА_9 про досягнення мети кримінального правопорушення та залишення квартири, однак у цей же час, ОСОБА_11 почула здійсненні дії невстановленої досудовим розслідуванням особи, які полягали у витяганні пакету з грошима з шафи, та тим самим викрила злочинні дії ОСОБА_9 і невстановленої досудовим розслідуванням особи, та перебуваючи у приміщенні прихожої, стала намагатися затримати останніх з метою недопущення викрадення належних їй та ОСОБА_10 грошових коштів, та голосно вимагати повернути дане майно.

Однак, невстановлена досудовим розслідуванням особа спільно з ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що їх злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, викриті, не бажаючи припиняти свій злочинний намір, утримуючи при собі грошові кошти належні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та продовжуючи реалізацію свого спільного злочинний умислу з ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , направленого на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, застосовуючи до потерпілої фізичну силу для неможливості свого затримання, у вигляді відштовхування від себе ОСОБА_11 , тим самим застосувавши до останньої насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, покинули квартиру ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тим самим відкрито викравши належні останнім грошові кошти у сумі 291000 гривень та 29000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 09.08.2022 складає у сумі 1060530 гривень.

Після цього, ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, покинули місце вчинення злочину із викраденим майном, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 1351530 гривень, що є особливо великим розміром.

Крім того, 17.04.2023 приблизно о 12:00 год., ОСОБА_3 маючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, прибули до будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_9 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, виконуючи відведену їм злочину роль, стали підшукувати осіб похилого віку з метою подальшого проникнення до приміщення їх квартир та викраденні належного їм майна, а в свою чергу ОСОБА_3 , виконуючи відведену йому злочину роль, залишився поруч з вказаним будинком, де став стежити за навколишнім оточенням, з метою попередження ОСОБА_9 та ОСОБА_12 про виникнення будь-якої небезпеки, яка б заважила вчиненню даного кримінального правопорушення та з метою уникнення можливого затримання зазначених осіб

У той же день приблизно о 12:15 год., ОСОБА_9 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, під виглядом волонтерів пройшли до квартири ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , саме квартири АДРЕСА_5 , зазначеного будинку АДРЕСА_4 , де продовжуючи спільний з ОСОБА_3 злочинний намір, ОСОБА_9 стала відволікати увагу потерпілої ОСОБА_13 , в свою чергу невстановлена досудовим розслідуванням особа, виконуючи відведену їй злочинну роль, під приводом причитання молитви, зайшла до житлової кімнати приміщення квартири, де у сумці виявила та корисливих мотивів, повторно, таємно викрала належні ОСОБА_13 грошові кошти у сумі 130 000 гривень, після чого подала відповідний знак ОСОБА_9 про досягнення спільної злочинної мети.

Після чого, ОСОБА_9 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, утримуючи при собі викрадене майно, покинули приміщення квартири потерпілої, та далі разом з ОСОБА_3 зникли з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_13 майнову шкоду у сумі 130 000 гривень.

Крім того, 02.05.2023 приблизно о 11:30 год., невстановлена досудовим розслідуванням особа спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, прибули до будинку АДРЕСА_6 , де ОСОБА_9 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, виконуючи відведену їм злочину роль, стали підшукувати осіб похилого віку з метою подальшого проникнення до приміщення їх квартир та викраденні належного їм майна, а в свою чергу ОСОБА_3 , виконуючи відведену йому злочину роль, залишився поруч з вказаним будинком, де став стежити за навколишнім оточенням, з метою попередження ОСОБА_9 та невстановленої досудовим розслідуванням особи про виникнення будь-якої небезпеки, яка б заважила вчиненню даного кримінального правопорушення та з метою уникнення можливого затримання зазначених осіб

У той же день приблизно о 11:50 год., ОСОБА_9 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_3 злочинного наміру, під виглядом волонтерів пройшли до квартири ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме квартири АДРЕСА_7 , ОСОБА_9 , виконуючи відведену їй злочинну роль, стала відволікати увагу потерпілого, а у свою чергу невстановлена досудовим розслідуванням особа непомітно пройшла до житлової кімнати, де з комоду, з корисливих мотивів, повторно таємно викрала належні ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 13 000 гривень, після чого повернулась до приміщенні кухні, де подала відповідний знак ОСОБА_9 про досягнення спільної злочинної мети.

Після чого, ОСОБА_9 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, утримуючи при собі викрадене майно, покинули приміщення квартири потерпілого, та далі разом з ОСОБА_3 зникли з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_14 майнову шкоду у сумі 13 000 гривень.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_15 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 5 ст. 186 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого та особлио тяжкого злочинів відповдіно та карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, та від восьми до тринадцяти років, що вказує на підвищенну суспільну небезпеку як самого діяння так і особи обвинуваченого.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам. Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_15 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

Окрім зазначеного, при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування просить врахувати положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, а саме те, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, яке просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний, який вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, та його захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

3.1. Законодавчі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 вказаної статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 вказаної статті.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити: (1) чи набула особа статусу підозрюваної; (2) чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення; (3) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України; (4) чи наявні інші обставини, які враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України; (5) чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження; (6) який розмір застави необхідно визначити як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід та які обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідно покласти на підозрюваного, у випадку внесення застави.

3.2. Набуття статусу підозрюваного

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, складено і підписано 30.06.2023 та вручено останньому 30.06.2023 о 15:20 годині.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_3 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до їх вчинення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 5 ст. 186 КК України підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, заявою ОСОБА_10 від 09.08.2022; оглядом місця події від 09.08.2022; показами потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 31.10.2022 та 10.12.2022; показами свідка ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ; впізнанням за фотознімками за участі свідка ОСОБА_18 та ОСОБА_17 ; відеозаписом з камер відеоспостереження з магазину АТБ» та «Посад»; заявою ОСОБА_13 від 17.04.2023; оглядом місця події від 17.04.2023; показами потерпілої ОСОБА_13 від 22.04.2023; показами свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ; впізнанням за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_13 ; впізнанням за фотознімками за участі свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ; заявою ОСОБА_14 від 02.05.2023; оглядом місця події від 02.05.2023; показами потерпілого ОСОБА_14 ; показами свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 ; впізнанням за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_14 ; впізнанням за фотознімками за участі свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_3 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_3 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_3 конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_3 дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_3 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду - санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, санкція ч. 5 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років із конфіскацією майна, що свідчить про реальні спроби уникнення кримінальної відповідальності шляхом переховування від правоохоронних органів та суду; відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, офіційного місця роботи та зареєстрованого місця проживання/перебування.

3.4.2. Ризик знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Слідчий суддя вважає, що зазначений ризик підтверджується тим, що місцезнаходження грошових коштів та іншого майна, викраденого у ході вчинення даних кримінальних правопорушень, до теперішнього часу не встановлена, а тому ОСОБА_15 може і далі приховувати або знищити зазначене майно.

3.4.3. Ризик незаконного впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_3 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

3.4.4. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

Про наявність зазначеного ризику свідчить те, що ОСОБА_15 не працює та законних джерел доходу не має, у зв`язку із чим, може продовжити злочинну діяльність, пов`язану вчиненням таємного або відкритого викрадення чужого майна.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, у разі визнання винуватим у вчиненні яких йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права;

- ОСОБА_15 не зареєстрований на території України, постійно місця проживання не має, у тому числі не працює та законних джерел доходу не має, тому в будь-який час може змінити місце свого проживання на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України

3.6. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, будуть недостатніми стримуючими факторами від реалізації встановлених ризиків і створять можливості для вчинення підозрюваним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

При цьому, слідчим суддею не встановлено законодавчих обмежень щодо застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу, оскільки п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - по 30.08.2023 (включно).

3.7. Альтернативний запобіжний захід

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, пунктом 2 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За наведених вище обставин, слідчий суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_15 обвинувачується, у тому числі, у вчиненні злочину, передбаченому ч. 5 ст. 186 КК України - відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та в особливо великих розмірах.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_15 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованого злочину, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слід зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 197 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, тобто по 30.08.2023 року (включно), без визначення розміру застави.

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_3 про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали встановити по 30.08.2023 (включно).

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений і підписаний 06.07.2023.

Слідчий суддя - ОСОБА_1