Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/1561/23
Провадження № 1-кп/553/1172/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000939 від 16.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Ленінського районного суду м.Полтави знаходиться згадане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, яке вмотивовано наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати, та неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

За посиланням прокурора обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків і потерпілих.

Копія письмового клопотання із детальним обґрунтуванням наявності вказаних ризиків була вручена обвинуваченому та його захиснику.

Присутні в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора, інші потерпілі у підготовче судове засідання не прибули.

Обвинувачений прохав застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на стан здоров`я та бажання відшкодувати потерпілим заподіяну шкоду.

Захисник обвинуваченого, посилаючись на недоведеність стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прохав застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як достатній. Вказав, що обвинувачений визнає свою вину, сприяв слідству, тому не має наміру переховуватись, бажає відшкодувати заподіяні ним збитки потерпілим та має тяжке захворювання.

Вирішуючи заявлене клопотання, з`ясувавши позиції сторін, суд вказує, що у відповідності до ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право, зокрема, продовжити заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в свою чергу, є винятковим запобіжним заходом, та відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п."С" ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішення питання доцільності продовження строку раніше застосованого запобіжного заходу залежить насамперед від того чи продовжують існувати заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено той факт, що ризики визначені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, та те, що інший, більш м`який запобіжний захід наразі, є недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні низки корисливих злочинів, також на розгляді суду знаходиться інше кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні аналогічних злочинів, а від так обвинувачений може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення та під загрозою покарання ухилитись від суду. При цьому наразі у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, та з огляду на стадію судового провадження свідки, потерпілі ще не допитувались, тому здійснення на них впливу потенційно є можливим.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За таких обставин, суд доходить висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати, і альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, з огляду на що відхиляє доводи сторони захисту щодо доцільності застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Питання про визначення застави вирішено судом у відповідності до вимог ст.183 КПК України.

Також судом встановлено, що на розгляді Ленінського районного суду м.Полтави (суддя ОСОБА_1 ), окрім даного кримінального провадження, перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,ч.4 ст.185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений прохав об`єднати кримінальні провадження у відношенні нього та розглядати їх спільно.

Інші присутні у підготовчому судовому засіданні учасники проти об`єднання кримінальних проваджень заперечень не мали.

Вирішуючи питання про об`єднання кримінальних проваджень, суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.334 КПК України, матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

За змістом ст.217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали, зокрема, щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

З`ясувавши думки учасників судового провадження, присутніх у підготовчому судовому засіданні, враховуючи, що у двох вищевказаних кримінальних провадженнях обвинувачується за вчинення кримінальних правопорушень одна й та ж особа, а кримінальні провадження знаходяться у одного судді, беручи до уваги положення ст.ст.217,334 КПК України, суд вважає за доцільне об`єднати кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 в одне, що буде сприяти більш повному та об`єктивному розгляду даних кримінальних проваджень у розумні строки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314-316 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 24.08.2023 включно.

Визначити обвинуваченому заставу у розмірі 107360 грн, яка може бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області обвинуваченим або заставодавцем.

В разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно звільнити обвинуваченого з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати до суду за першим викликом; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити особі, якою буде внесено заставу, що в разі невиконання обвинуваченим перелічених вище обов`язків, заставу буде звернуто в дохід держави.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000939 (справа 553/1561/23), об`єднати з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,ч.4 ст.185 КК України, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000472 (справа №553/195/23).

Об`єднаному кримінальному провадженню присвоїти спільний єдиний унікальний номер судової справи - 553/195/23 (номер провадження №1-кп/553/1080/2023) та призначити до спільного підготовчого судового засідання на 26.06.2023.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1