Ухвала

про залишення скарги без руху

19 червня 2023 року

м. Київ

справа № 183/1697/23

провадження № 51-3608 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на судове рішення (судові рішення) щодо неї,

встановив:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено до покарання за частиною 5 статті 111-1 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування, на строк 10 років, з конфіскацією всього належного їй майна.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 3 травня 2023 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджена не погоджується з судовим рішенням (судовими рішеннями) щодо неї.

Перевіривши касаційну скаргу засудженої на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються судові рішення, що оскаржуються та наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Відповідно до частини 1 статті 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Як убачається з відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень (єдиний унікальний номер судової справи 183/1697/23), вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року щодо ОСОБА_4 був предметом перегляду Дніпровського апеляційного суду, за результатами якого 3 травня 2023 рокубула постановлена ухвала.

Відтак, з огляду на положення частини 1 статті 424 КПК, предметом перегляду суду касаційної інстанції в цьому випадку може бути вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року та ухвала Дніпровського апеляційного суду від 3 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 , або тільки ухвала Дніпровського апеляційного суду від 3 травня 2023 року.

Так, засуджена:

- у вступній частині своєї касаційної скарги вказує, що оскаржує рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 травня 2023 року;

- в мотивувальній частині посилається на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року, вказує, що не погоджується з вироком, посилається на рішення Дніпропетровського апеляційного суду від 3 травня 2023 року, просить призупинити дію вироку;

- в прохальній частині просить змінити вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області, призупинити дію вироку.

Вказане позбавляє суд касаційної інстанції можливості визначитись з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення за результатами розгляду касаційної скарги засудженої.

Таким чином, засудженій слід конкретизувати, яке саме рішення вона оскаржує (вирок та ухвалу чи тільки ухвалу), та зазначити вимогу щодо оскаржуваного (оскаржуваних) судового рішення (судових рішень), яка б узгоджувалася з положеннями статті 436 КПК.

Також, частиною 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (cтаття 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (стаття 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (стаття 414 КПК).

Проте, всупереч вищезазначеним положенням, засуджена ОСОБА_4 не вказує у касаційній скарзі на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судом при його (при їх) постановленні, та не зазначає, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, засуджена у своїй касаційній скарзі посилається на неповноту судового розгляду (стаття 410 КПК) та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (стаття 411 КПК), що не є предметом перевірки в касаційному порядку.

Крім того, згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак, всупереч вищевказаним вимогам закону засуджена ОСОБА_4 не долучила до касаційної скарги копію рішення суду апеляційної інстанції щодо неї.

Таким чином, недодержання засудженою вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

При повторному зверненні до суду засудженою має бути підтверджено, що нею не пропущено цього строку.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

Крім того, необхідно звернути увагу, що відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на судове рішення (судові рішення) щодо неї залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3