Провадження № 1-кс/947/4830/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000335 від 04.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, 04.03.2023 до Одеського районного управління поліції №1 надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає: АДРЕСА_1 про те, що 04.03.2023 у період часу з 03.20 год. по 05.00 год. невстановлена особа знаходячись за адресою: м.Одеса, вул.Люстдорфська дорога, буд 88 (магазин «Таврія В»), шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану скоїла крадіжку трьох залізних каністр, всередині яких містилось 60 літрів дизельного пального. Сума матеріального збитку встановлюється.

19.04.2023 до СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт оперуповноваженого ВКП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про те, що ході оперативного супроводження кримінального провадження ним спільно з співробітником ВКП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_7 , було встановлено місцезнаходження пластикової каністри синього кольору, об`ємом 20 літрів, яка належить представнику потерпілого ОСОБА_5 .

04.03.2023 року гр. ОСОБА_8 придбав у малознайомого за адресою: АДРЕСА_2 , чотири каністри об`ємом 20 літрів. В подальшому, а саме 19.04.2023 гр. ОСОБА_8 було добровільно видано пластикову каністру синього кольору, об`ємом 20 літрів. 19.04.2023 року пластикову каністру синього кольору, об`ємом 20 літрів було визнано речовим доказом.

Слідчий зазначає, що метою накладення арешту згідно п.1, п.11 ч.2 ст.170 КПК України, є збереження речових доказів, що має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, його арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, передачі, що в свою чергу в подальшому унеможливить прийняття законного, та об`єктивного рішення.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, та доведено матеріалами клопотання, що добровільно видане ОСОБА_8 майно, а саме: пластикова каністра синього кольору, об`ємом 20 літрів належить ПП «Таврія Плюс», тобто особі, яка є потерпілою у кримінальному провадженні, та саме за зверненням її представника ОСОБА_5 було розпочате досудове розслідування, тому з урахуванням норм національного законодавства та практики ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення у клопотанні не доведено необхідність в накладенні арешту на добровільно видане ОСОБА_8 майно, у зв`язку із чим клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000335 від 04.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1