Справа № 569/9390/23
УХВАЛА

про арешт майна

26 травня 2023 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000070 від 26.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України (далі - це ж кримінальне провадження) про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий у рамках кримінального провадження №0000070 від 26.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням у якому просить суд накласти арешт на речі вказані у клопотанні.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що адвокат ОСОБА_4 вимагав та отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_5 за здійснення впливу на членів військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ухилення його від проходження військової служби. У подальшому, продовжуючи свою діяльність, діючи повторно, здійснював вимагання неправомірної вигоди від ОСОБА_5 за здійснення впливу на членів військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 за ухилення від проходження військової служби його брата ОСОБА_6 .

Згідно матеріалів досудового розслідування та матеріалів УСБ України в Рівненській області встановлено, що адвокат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий у АДРЕСА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1908 від 25.09.2020, видане Радою адвокатів Рівненської області) на регулярній основі здійснює вимагання та отримання неправомірної вигоди від чоловіків призовного віку за сприяння в ухиленні від строкової військової служби.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.09.2022 ОСОБА_4 під час зустрічі з ОСОБА_5 здійснив вимагання від останнього неправомірної вигоди в розмірі 1500-2000 доларів США за вплив на членів військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою прийняття останніми рішення щодо надання ОСОБА_5 відстрочки від призову на строкову військову службу.

У подальшому, 29.09.2022 ОСОБА_4 перебуваючи в смт. Гоща Рівненського району Рівненської області отримав від ОСОБА_5 частину неправомірної вигоди в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США за вплив на членів військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою прийняття останніми рішення щодо надання ОСОБА_5 відстрочки від призову на строкову військову службу, при цьому повідомив, що допоможе отримати лікарський висновок із завідомо неправдивим діагнозом, що буде підставою для відстрочки ОСОБА_5 від призову на строкову військову службу.

Крім того, 09.02.2023 діючи згідно попередньої домовленості, ОСОБА_5 прибув у смт. Гоща Рівненського району Рівненської області, де передав ОСОБА_4 іншу частину неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що 17.05.2023 під час зустрічі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 дізнавшись, що брат ОСОБА_5 - ОСОБА_6 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснив вимагання від ОСОБА_5 неправомірної вигоди в розмірі 2000 доларів США за вплив на лікаря-терапевта військово лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має вирішити питання щодо відстрочки для ОСОБА_6 від призову на строкову військову службу та 24.05.2023 отримав її у сумі 2000 доларів США.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження 24.05.2023 було проведено санкціонований обшук у офісному приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , яке розташоване на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:002:0495 та :01:002:0457, власниками яких є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в ході якого було виявлено та вилучено:

1) Направлення ОСОБА_5 від 18.11.2022р.;

2) Обстеження №423 від 24.10.2022 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

3) Копії Направлення ОСОБА_5 від 18.11.2022р. та обстеження №423 від 24.10.2022 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 на 2 арк.

25.05.2023 постановою слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , вищезазначені речі та документи визнано речовими доказами.

Слідчий у клопотанні вказав, що виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане вилучене майно, яке є предметом кримінального правопорушення та одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто вказане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій клопотання підтримав та просив суд провести розгляд без його участі.

Згідно ч.2 ст.172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що Рівненським районним управлінням поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000038 від 09.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

24.05.2023 року було проведено санкціонований обшук у офісному приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , яке розташоване на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:002:0495 та :01:002:0457, власниками яких є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в ході якого було виявлено та вилучено речі вказані у клопотанні.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п.8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, положення ч.2 ст.173 КПК України є необхідним накласти арешт на майно, про яке йдеться у клопотанні, яке було вилучено за вищевказаних обставин, як таке, що відповідає критеріям ст.98 КПК України, з метою збереження майна, як речового доказу, яким майно визнано у кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати вказаного майна, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173,395 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на виявлені та вилучені 24.05.2023 року речі та документи під час проведення обшуку у офісному приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , яке розташоване на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:002:0495 та :01:002:0457, власниками яких є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме на:

1) Направлення ОСОБА_5 від 18.11.2022р.;

2) Обстеження №423 від 24.10.2022 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

3) Копії Направлення ОСОБА_5 від 18.11.2022р. та обстеження №423 від 24.10.2022 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 на 2 арк.

Позбавити можливості власників та користувачів відчужувати, розпоряджатися та користуватися будь-яким чином вказаним майном до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_9