ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1913/23 Справа № 243/3343/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000509, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2023 року задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000509.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що кількість вилучених алкогольних напоїв, наявність серед вилученого майна невідомої міцної спиртовмісної рідини без акцизних марок, а також той факт, що вилучення відбулося на території, де заборонений продаж алкогольної продукції, надають слідчому судді підстави вважати про наявність достатнього обсягу доказів, які можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні саме правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, що полягає у незаконному транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв.

Зазначає, що слідчим наведено належні докази та доводи того, що арешт спірного автомобілю, ключів та свідоцтва від нього, обумовлений наявністю підстав вважати, що транспортний засіб був використаний як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.

Вказує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. Обставини кримінального провадження, станом на час прийняття рішення, вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про арешт майна - відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що огляд місця події фактично був обшуком транспортного засобу, який за приписами ч. 2 ст. 234 КПК України проводиться лише на підставі ухвали слідчого суддіо накладення арешту, ані надіслано ухвалу про накладення арешту.

Зазначає, що вилучений транспортний засіб та алкогольні напої з акцизними марками не відповідають поняттю речові докази. Саме по собі винесення постанови про визнання речовим доказом без належного обґрунтування клопотання не є належною підставою для накладення арешту на транспортний засіб та інше.

Вказує, що перевезення по території Донецької області алкогольних напоїв з акцизними марками не створює жодного складу кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Зазначених положень норм закону при розгляді клопотання судом першої інстанції в повній мірі дотримано, внаслідок чого слідчий суддя дійшов до правильного висновку про наявність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні прокурора майно.

Апеляційним судом встановлено, що слідчим відділом поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000509 від 23 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється відділом нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Донецької обласної прокуратури.

23.07.2023 року проведено огляд автомобіля ЗІЛ-ММЗ, модель 4502, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 під час проведення якого виявлено та вилучено вищевказане майно, а саме: алкогольну продукцію, невідому міцну спиртовмісну рідин, автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які, постановою слідчого від 23.07.2023 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 204 КК України передбачена відповідальність за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів.

Огляд автомобіля проводився на підставі повідомлення до поліції та на підставі особистої заяви водія ОСОБА_8 , який користувався транспортним засобом.

За правилами ч. 1 ст. 233 КПК, проникнути до іншого володіння особи з будь-якою метою, можливе тільки за добровільною згодою особи, яка ними володіє.

А отже, дії слідчого по огляду автомобіля і вилучення вказаного майна, за добровільною згодою водія ОСОБА_8 , який володів даним автомобілем, є правомірними і такими, що повністю відповідають і узгоджуються з вимогами зазначеної норми закону.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурором доведено, що вилучені речі в рамках даного кримінального провадження відповідають визначеним критеріям вказаної вище норми закону, а саме, зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, а тому для збереження цих слідів, відомостей, для проведення відповідних експертиз з цих питань, існує сукупність достатніх підстав і розумних підозр вважати, що дані речі є доказом злочину, тому з метою їх забезпечення є необхідність накладення на них арешту, оскільки в разі повернення цих речей, є достатньо підстав вважати, що вони можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, знищені, перетворені чи відчужені, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Отже, в клопотанні прокурор про арешт майна в достатній мірі обґрунтована підстава і мета накладення арешту на майно, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, де чітко зазначено, що з метою збереження речових доказів, а тому апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 170, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000509 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4