КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2525/2023 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ з ДУ "Білоцерківська

виправна колонія (№35)", -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвала суду мотивована тим, що наразі відсутні законні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, тобто обставини, які б беззаперечно вказували, що засуджений своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2022 року змінити, та застосувати до нього положення ст. 82 КК України та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, на розсуд суду, передбаченим ст. 82 КК України.

При цьому апелянт посилається на те, що рішення суду є таким, що ухвалено на підставі висновків, які є формальними та які не мають чіткого обґрунтування.

Так, апелянт вказує, що суд у рішенні послався на рішення комісії виправної колонії та характеристику, відповідно до якої ОСОБА_7 не має стягнень та заохочень, а тому засуджений не довів своє виправлення.

На думку апелянта, суд не дослідив та не надав правової оцінки наявним у характеристиці даним, відповідно до яких ОСОБА_7 має ряд тяжких невиліковних хвороб у зв`язку з чим декілька разів направлявся до медичних установ для проходження курсу лікування та профілактики.

Таким чином, суд допустив неповноту судового розгляду, не надав правової оцінки та не взяв до уваги вагомі обставини, а саме: стану здоров`я засудженого, а лише послався на формальні підстави відсутності підстав для застосування ст. 82 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2022 року, про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання засудженому ОСОБА_7 , відповідає фактичним обставинам провадження та ґрунтується на вимогах закону.

Так, ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, станом на 21 грудня 2022 року відбув половину строку покарання, що відповідно до вимог ст. 82 КК України є однією з підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Проте, ч. 3 ст. 82 КК України встановлено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з характеристикою з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» ОСОБА_7 відбуває покарання у вказаній установі з 27 травня 2022 року, та за змістом цього документу характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, на виробництві установи не працевлаштований.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що при посередній характеристиці та відсутності заохочень немає підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

За відсутності обов`язкової умови, передбаченої ч. 3 ст. 82 КК України, а саме відсутності даних про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Доводи засудженого про те, що суд у рішенні послався на рішення комісії виправної колонії та характеристику, відповідно до якої ОСОБА_7 не має стягнень та заохочень, а тому засуджений не довів своє виправлення є безпідставними, оскільки висновок комісії установи про ступінь виправлення засудженого також має значення під час вирішення питання про можливість застосування до засудженого вимог ч. 3 ст. 82 КК України.

Доводи засудженого про те, що суд допустив неповноту судового розгляду, не дослідив та не надав правової оцінки наявним у характеристиці даним, відповідно до яких ОСОБА_7 має ряд тяжких невиліковних хвороб у зв`язку з чим декілька разів направлявся до медичних установ для проходження курсу лікування та профілактики є безпідставними, оскільки будь-яких даних про те, що засуджений має ряд тяжких невиліковних хвороб наявна у матеріалах провадження характеристика не містить.

Окрім того, наявність захворювань у засудженого не свідчить про ступінь його виправлення, а за певних обставин, може бути підставою для звільнення від відбування покарання за станом здоров`я.

Позаяк, під час розгляду клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суд проаналізував поведінку засудженого за весь період відбування покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року та дійшов до висновку, що обставини, які б беззаперечно вказували, що засуджений довів своє виправлення наразі відсутні, колегія суддів не убачає підстав для скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2022 року та задоволення клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4