Справа № 694/988/23 Провадження №1-кп/694/119/23
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
16.05.2023 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської областіу складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Звенигородка, Звенигородського району, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, депутатом не являється, раніше не судимого,
за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,
ОСОБА_4 , у кінці жовтня 2022 року, більш точної дати встановити не надалось за можливе, у денний час доби, перебуваючи на смітнику поблизу пров. Зелений у м. Звенигородка, виявив декілька дикорослих рослин конопель, після чого у останнього виник умисел, спрямований на незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, після чого зірвав декілька гілок дикоростучих конопель, чим незаконно придбав речовину рослинного походження наркотичний засіб, потім переніс його до себе додому, а сам до будинку АДРЕСА_1 , де склав в приміщенні гаражу для просушки.
Через декілька днів, дочекавшись поки вказана рослина висохне, подрібнив її своїми руками, чим незаконно виготовив наркотичний засіб канабіс, який зберігав за місцем свого проживання для власних потреб без мети збуту, а саме, для вживання шляхом куріння.
13.02.2023 року під час проведення санкціонованого обшуку працівниками поліції, в період часу з 07.42 год. до 09.30 год., вказані подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору були виявлені та вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме:
- у гаражному приміщенні, між цеглами, виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № СЕ-19/124-23/1929 - НЗПРАП від 24.02.2023 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину, становить 24,54 г.;
- у гаражному приміщенні, на шафі, виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № СЕ-19/124-23/1937 - НЗПРАП від 24.02.2023 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс. Маса особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 39,89 г.
Загальна маса вилученого особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, в перерахунку на суху речовину, становить 64,43 г.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінального проступку, пояснив суду, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінального правопорушення вірно відображені. Дійсно, у кінці жовтня 2022 року, на смітнику поблизу пров. Зелений у м. Звенигородка, виявив дикорослі рослини конопель, після чого зірвав декілька гілок дикоростучих конопель та переніс до себе додому, де склав в приміщенні гаражу для просушки. Коли рослини висохли, подрібнив своїми руками та виготовив наркотичний засіб, який зберігав за місцем свого проживання для вживання шляхом куріння, без мети збуту до 13.02.2023 року.
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним кримінального діяння, розуміючи яка міра покарання загрожує, показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини вчинення кримінального проступку, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, процесуальних витрат, речових доказів. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України суд вважає доведеною.
Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь - яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Згідно ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий (вимога УІАП ГУНП в Черкаській області від 20.02.2023 року), на обліку в психоневрологічному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
В ст.50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді обмеження волі у межах, передбачених санкцією статті.
Разом з тим, приймаючи до уваги вимоги ч. 2 ст. 50 КК України про те, що покарання являється не тільки карою за вчинене кримінальне правопорушення, а також враховуючи обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку, передбаченого ч. 4 ст. 75 КК України, і з покладенням ряду обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Так, санкція КК України передбачає покарання у вигляді штрафу, але оскільки обвинувачений не працевлаштований, суд не призначає йому вказаний вид покарання.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК.
Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покаранняу виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У зв`язку зі звільненням засудженого ОСОБА_4 з випробуванням покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за:
-проведення експертизи № СЕ-19/124-23/1929 - НЗПРАП від 24.02.2023 року у сумі 943 грн. 90 коп. (дев`ятсот сорок три гривні дев`яносто копійок);
-проведення експертизи № СЕ-19/124-23/1937 - НЗПРАП від 24.02.2023 року у сумі 755 грн. 12 коп. (сімсот п`ятдесят п`ять гривень дванадцять копійок);
-проведення експертизи № СЕ-19/124-23/1938 - НЗПРАП від 24.02.2023 року у сумі 755 грн. 12 коп. (сімсот п`ятдесят п`ять гривень дванадцять копійок);
-проведення експертизи № СЕ-19/124-23/1939 - НЗПРАП від 24.02.2023 року у сумі 1132 грн. 68 коп. (одна тисяча сто тридцять дві гривні шістдесят вісім копійок).
- насіння рослини роду конопель масою 9,90 г., яке до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів не відноситься, яке зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, після набрання вироком законної сили знищити;
- полімерну ємність з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 39,89 г., які зберігаються в кімнаті речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, після набрання вироком законної сили знищити;
- п`ять паперових згортків та два поліетиленових пакети з насінням рослин роду коноплі, які до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів не відноситься, які знаходяться на відповідальному зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, після набрання вироком законної сили знищити;
- скляну банку з речовиною рослинного походження в суміші, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 24,54 г., та насінням рослини роду коноплі, яке до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів не відноситься, які зберігаються в кімнаті речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з дня вручення копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: Світлана ФЕДОРЕЦЬ