Справа № 527/1459/23
провадження № 1-кс/527/445/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

в режимі відеоконференції представника скаржника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине скаргу представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області на постанову слідчого відділу ВП № 1 ГУНП України в Полтавській області від 31 липня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000012 від 21.04.2023, за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області звернулась до суду зі скаргою на постанову слідчого відділу ВП № 1 ГУНП України в Полтавькій області від 31 липня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000012 від 21.04.2023, за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, в якій просила скасувати постанову слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 31.07.2023 року в рамках кримінального провадження № 0000012 від 21.04.2023 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, зобов`язати слідчого СВ ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області, який здійснює розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 21.04.2023 року повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області, про визнання потерпілим та прийняти належним чином мотивоване рішення.

В обґрунтування скарги заявник представник адвокат ОСОБА_3 вказала, що слідчим відділом ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розлідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 21.04.2023 року. Досудовим рослідуванням встановлено, що посадові особи Глобинської РДА, використовуючи своє службове становище, умисно, всупереч інтересам служби здійснили розроблення, виготовлення, погодження та підписання завідомо протиправного розпорядження голови Глобинської районної державної адміністрації № 17 від 12.03.2021 з метою отримання неправомірної грошової вигоди в майбутньому. Згідно заяви про вчинення кримінального правопорушення посадові особи Глобинської державної адміністрації розробляли, виготовляли, погоджували та підписували Розпорядження про звільнення ОСОБА_5 та у подальшому остання звернулась до суду про визнання цього Розпорядження незаконним, посилаючись на те, що його прийнято з порушенням вимог законодавства України. За наслідками вказаних дій постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023 року справа № 440/3794/21 стягнуто з Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області за рахунок бюджетних коштів в сумі 446996 грн.

05.06.2023 адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області направила на адресу старшого слідчого СВ ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області клопотання про визнання потерпілим по кримінальному провадженню. Долучила докази наявності наслідків дій посадових осіб Глобинської РДА необхідні для кваліфікації діянь за ст. 364 КК України, зокрема факт вже виплачених за рахунок державного бюджету коштів ( копії 4 платіжних доручень)

31.07.2023 слідчий СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_6 винесено постанову, якою було відмовлено у задоволенні клопотання від 05.06.2022 про визнання потерпілим.

В судовому засіданні Адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала прохала задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги, оскільки вважає постанову слідчого законною, обгрунтованою, враховуючи, що відповідно до примітки ст.364 КК України істотною шкодою вважається шкода, яка в сто і більше раз перевищує неоподаткований розмір доходів громадян, а сплачений Кременчуцькою РДА на виконання рішення суду середній заробіток в розмірі 18980,76 коп, що підтверджується платіжними дорученнями - не є істотною шкодою.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Зокрема, відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, а також рішення слідчого, дізнавача, прокурора.

Установлено і це вбачається із представлених суду документів, що в провадженні СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, на даний час перебуває кримінальне провадження № 0000012 від 21.04.2023 року.

З матеріалів скарги слідує, що 05.06.2023 адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області зверталася до слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області , із заявою про залучення Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області в якості потерпілого в рамках кримінального провадження № 0000012 від 21.04.2023 року.

31 липня 2023 року за результатами розгляду постановою слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області у кримінальному провадженні № 0000012 від 21.04.2023 року - відмовлено .

Копію вказаної постанови адвокат ОСОБА_3 отримала 03.08.2023 року, що не оспорюється сторонами.

Дана постанова слідчого мотивована, зокрема тим, що заявник у заяві про вчинення кримінального правопорушення не наводить обставин , які свідчать про спричинення йому істотної матеріальної шкоди, в розумінні ч. 1 ст. 363 КК України.

Беручи до уваги наведені у скарзі обставини, враховуючи незгоду заявника із рішенням слідчого про відмову в задоволенні його клопотання в порядку ст.55 КПК України, та аналізуючи на предмет законності оскаржувану постанову, слідчий суддя зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 5 статті 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України.

«Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч.1 ст.55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, адвокатом ОСОБА_3 до скарги не надано будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили, що на момент звернення із заявою про залучення до провадження як потерпілого Кременчуцькій районній військовій адміністрації Полтавській області дійсно завдано істотної майнової шкоди, як це передбачено ч.1 ст.55 КПК України враховуючи вимоги ч. 1 ст. 364 КК України.

Заявником не зазначено, в чому полягає спричинена йому істотна шкода, а також не надано до суду жодного підтвердження таких аргументів, що засвідчували б очевидні ознаки спричинення йому істотної шкоди, в розумінні положень ч.1 ст.55 КПК України та ч. 1 ст. 363 КК України. Такі відомості відсутні й на момент розгляду скарги. Виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року по справі №440/3794/21, яке вступило в законну силу, відповідно до якого з Кременчуцької РДА на користь ОСОБА_8 було сплачено середній заробіток в межах суми стягнення за один місяць на загальну суму 18980, 76 грн. не може вважатися спричиненням істотної майнової шкоди.

Окрім цього, зважаючи на відомості про кримінальні правопорушення, які внесені до ЄРДР за відповідною заявою, скаржником не наведено конкретних фактів та достатніх даних щодо заподіяння йому істотної шкоди нібито кримінальними правопорушеннями, що є обов`язковою передумовою для визнання особи потерпілою, а відтак, відсутні законні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи наведене, а також обставини, які зазначені у скарзі щодо залучення Кременчуцькій районній військовій адміністрації Полтавській області до кримінального провадження як потерпілого, то на даний час в силу положень вказана юридична особа відповідно ст.55 КПК України не є потерпілим у кримінальному провадженні.

Набуття особою статусу потерпілого за відсутності встановленого обґрунтованого підтвердження завданої шкоди, на даному етапі досудового розслідування є необґрунтованим та передчасним. Сама по собі незгода скаржника із процесуальними рішеннями та діями правоохоронних органів у його кримінальній справі не свідчить про набуття статусу потерпілого в ініційованих ним кримінальних провадженнях, що пов`язані із процедурою розслідування діянь, за які його засуджено, і вирок набрав законної сили.

Тому слідчий суддя вважає, що слідчий на даному етапі досудового розслідування правомірно прийняв рішення на підставі ч.5 ст.55 КПК України, через відсутність очевидних та достатніх даних щодо завдання шкоди особі.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 21.04.2023 року не завершене, наразі триває, що передбачає проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, та в подальшому не позбавляє заявника можливості реалізувати свої права в порядку ст.55 КПК України.

Наведене також свідчить, що скаржником передчасно ініційовано питання про визнання потерпілим в розумінні вимог КПК України, оскільки на даний час, за вказаних обставин та здобутих матеріалів, виключена можливість однозначно дійти до висновку про заподіяння будь-якої шкоди особі у вказаному кримінальному провадженні. Крім того адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила про те, що визначений Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023 року по справі № 440/3794/21, якою на користь ОСОБА_8 стягнуто з Кременчуцької РДА середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 366390 грн., представники Кременчуцької РДА не виконали.

За змістом ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Дослідивши оскаржувану постанову, слідчий суддя дійшов до переконання, що вона винесена правомірно, із дотриманням положень ст.110 КПК України в частині зазначення змісту обставин, які стали підставами для прийняття постанови, мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування, та слідчим прийнято рішення про відмову у залученні як потерпілого, навівши достатньо вагомі підстави та мотиви для такого рішення з посиланням на положення КПК України.

Виходячи зі змісту оскаржуваного рішення, його прийняттю передувало проведення аналізу обставин провадження, які мають значення для правильного вирішення вимог заявленого клопотання, а викладені у ньому висновки є такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, постанова слідчого в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України, позаяк належних і допустимих доказів протилежного суду не надано.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що вказаним процесуальним рішенням слідчого щодо відмови у задоволенні клопотання не порушено гарантій скаржника щодо рівності прав, як учасника кримінального провадження, та на реалізацію своїх процесуальних прав на розгляд таких звернень.

Разом із тим, у подальшому заявник, як учасник кримінального провадження, наділений відповідним обсягом процесуальних прав, не позбавлений можливості реалізувати їх у порядку, передбаченому КПК України.

Крім того, як у матеріалах скарги, так під час розгляду скарги заявником та його представником не доведено, що постанова слідчого є необґрунтованою та незаконною.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та докази з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги потрібно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 24, 55, 110, 117, 303-309, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні скарги представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області на постанову слідчого відділу ВП № 1 ГУНП України в Полтавській області від 31 липня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000012 від 21.04.2023, за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1