СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5359/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003376 від 08.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 259 КК України, про накладення арешту на майно,-

встановив:

11.09.2023 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003376 від 08.09.2023 року, про накладення арешту на вилучено майно, речі та документи, які було вилучено у ході проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Литвиненка Вольгемут, 1-Г, кабінет 206.

Вказане клопотання обґрунтовується тим, що упровадженні СВ Святошинського УП ГУНП у місті Києві, знаходиться кримінальне провадження №0003376 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що08.09.2023, приблизно о 09 год. 57 хв., невстановлена особа завідомо неправдиво повідомила про замінування школи №131, що за адресою: м. Київ, вул. Литвиненко Вольгемут, 2.

08.09.2023 було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: мобільний телефон, марки «Realme 6 Pro», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , у номерами мобільних телефонів: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , у чохлі, який поміщено до спец пакету PSP1372665, яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які надали заяву про добровільне вилучення вказаного мобільного телефону, за допомогою якого ОСОБА_5 здійснила дзвінок на спецлінію «102».

Відповідно до вимог п.8 ч.2 ст.40, ст.94, ч.2 ст.100, ч.3 ст.110, на підставі ч.1 ст. 98 КПК України вище перераховані речі та предмети визнано в якості речових доказів, про що винесено вмотивовану постанову.

Слідчий клопоче про накладення арешту на вказані вище речі, оскільки незастосування заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати речових доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати встановленню обставин, які підлягають доказуванню під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Слідчий у судову засідання не з"явився, просив розглянути клопотання у його відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки слідчим доведено, що, у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, існують ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження цього майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003376 від 08.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 259 КК України, про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт на майно, речі та документи на час досудового розслідування та судового розгляду, які було вилучено у ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: мобільний телефон, марки «Realme 6 Pro», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , у номерами мобільних телефонів: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , у чохлі, який поміщено до спец пакету PSP1372665;

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1