Справа №295/7576/23
УХВАЛА

щодо застосування запобіжного заходу

19.06.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, подане слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, погоджене прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000186 від 12.08.2020 року у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб.

В клопотанні зазначено, що в провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській перебувають матеріали досудового розслідування № 0000186 від 12.08.2020 року, в межах якого ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155 КК України.

Слідчий в клопотанні вказує, що 10.06.2018 р. ОСОБА_5 вчинив стосовно малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зґвалтування із застосування фізичного насильства.

Крім того, в період з червня 2018 року по серпень 2020 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 продовжував свої злочинні дії, спрямовані на статеві зносини з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами: даними протоколу прийняття заяви про вичнення злочину від 12.08.2020 р.; даними протоколу огляду місця події від 13.08.2020 р.; даними протоколу допиту потерпілої від 12.08.2020 р.; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 ; даними слідчого експерименту за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ; поясненнями ОСОБА_5 , відібраними в нього 12.08.2020 року; даними повідомлення про підозру ОСОБА_5 ; довідкою оперативного працівника про з`єднання між абонентськими номерами, якими користуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за період з 10.06.2018 року по 30.08.2020 року.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта у кримінальному провадженні.

Також, на переконання слідчого, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти виникненню встановлених ризиків.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалось повне фіксування судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав, викладених в ньому, просила задоволити.

В обгрунтування доводів, викладених в клопотанні, прокурор зазначає, що потерпіла та свідки проживають в одному населеному пункті з підозрюваним, після оголошення підозри ОСОБА_5 телефонував потерпілій та погрожував їй, у зв`язку з чим існує ризик впливу останнього на потерпілу та свідків, а також існує ризик переховування від органу досудового розслідування/суду з метою уникнення покарання. Прокурор вважає, що будь-який інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, вказаним в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Заперечував обставини, викладені слідчим в клопотанні, вказував, що вони не відповідають дійсності. Зазначив, що не вчиняв жодних сексуальних дій по відношенню до потерпілої. Взагалі заперечував факти згвалтування, які зазначені в клопотанні. Пояснив, що потерпіла та її тітка мають намір збагатитися за його рахунок, їм відомо, що він працює в селі, заробляє гроші, а тому вимагали в нього 100000,00 грн.

Зазначав, що доводи прокурора про те, що він може переховуватися від органу досудового розслідування, є безпідставними, оскільки він взагалі не має на меті переховуватись від органу досудового розслідування, суду.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. В обгрунтування заперечень пояснив, що органом досудового розслідування не доведено наявність обгрунтованої підозри у вчиненні його підзахисним злочину, оскільки підозра обгрунтовується лише показами самої потерпілої. Звертав увагу, що на стадії досудового розслідування допущені численні процесуальні порушення, до Єдиного реєстру досудового розслідування неодноразово вносились відомості про вчинення його підзахисним різних злочинів, що є неправомірним, з матеріалів, які долучені до клопотання, взагалі незрозуміло, у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється його підзахисний, зазначав про неодноразову зміну правової кваліфікації злочинів зі ст. 155 КК України та ст. 152 КК України, потім знову на ст. 155 КК України, що обумовлено, на його думку, тим, що орган досудового розслідування усвідомлює, що кримінальне провадження є безперспективним. Крім того, вважає, що органом досудового розслідування невірно кваліфікуються дії підозрюваного на підставі редакцій статей КК України, які набули чинності пізніше, ніж ніби безпосередньо мали місце відповідні події, що є суттєвим порушенням норм КК України та КПК України.

Вважає, що ризики, на які слідчий посилався в клопотанні, є лише припущеннями органу досудового розслідування, які не підтверджені матеріалами кримінального провадження. Просив відмовити в застосуванні стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Адвокат ОСОБА_4 зауважив, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, утримує сільське господарство, має мінливий заробіток, отриманий від використання власної сільськогосподарської техніки-трактора, характеризується позитивно, перебуває в шлюбі, має на утриманні двох дітей, одина з яких неповнолітня, а тому вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, підстави для його застосування відсутні.

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді

Слідчим суддею встановлено, що 12.08.2020 року слідчими Відділу поліції № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження № 0000186 за ч. 1 ст. 155 КК України за фактом того, що ОСОБА_5 протягом двох років вступав в статеві стосунки з неповнолітньою ОСОБА_6 , в якому було розпочато досудове розслідування.

10.03.2021 року згідно з постановою прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 вказане кримінальне правопорушення було перекваліфіковано з ч. 1 ст. 155 КК України на ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції Закону України № 409-ІХ від 19.12.2019 року, який набрав чинності 16.01.2020 року) - сексуальні дії щодо малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (а.с. 33-35).

В подальшому 13.06.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження № 0001822 за ч. 1 ст. 155 КК України за фактом того, що ОСОБА_5 протягом двох років вступав в статеві стосунки з неповнолітньою ОСОБА_6 (а.с. 53).

Згідно з постановою прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 від 13.06.2023 року кримінальні провадження № 0000186 від 12.08.2020 року за ч. 4 ст. 152 КК України та № 0001822 від 13.06.2023 року за ч. 1 ст. 155 КК України, об`єднані в одне кримінальне провадження за номером № 0000186 (а.с. 55-56)

13.06.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152 - згвалтування малолітньої із застосуванням фізичного насильства (в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення, тобто в редакції, яка втратила чинність 16.01.2020 року з набранням чинності редакцією Закону України № 409-ІХ від 19.12.2019 року), та ч. 1 ст. 155 КК України - вступ у статеві зносини з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, вчинені повнолітньою особою (в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення).

В судовому засіданні захисник вказував на те, що прокурором не доведена наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних злочинів. Слідчий суддя не погоджується з такими доводами з огляду на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши копії з матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання, слідчий суддя вважає, що надані прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 можливо вчинив кримінальний злочин, який пов`язаний із вчиненням ним дій сексуального характеру щодо потепілої ОСОБА_6 , яка на момент їх вчинення була малолітньою, за обставин, вказаних в клопотанні.

А відтак слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту, що прокурором не доведена наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому стороною обвинувачення злочину, оскільки це спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, які слідчий суддя вважає достатніми на даній стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання про застосування щодо особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, запобіжного заходу не підлягає доведенню і встановленню поза розумним сумнів наявність всіх складових складу будь-якого кримінального правопорушення, що є обов`язковою умовою під час розгляду справи по суті під час судового провадження.

Також не заслуговують на увагу доводи сторони захисту, що клопотання не може бути задоволено у зв`язку з невірною кваліфікацією дій підозрюваного, оскільки правильність внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та оцінка кваліфікації дій підозрюваного не належить до процесуаль них повноважень слідчого судді на даній стадії.

Звертаючись до слідчого судді з даним клопотанням, прокурор посилався на наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта в кримінальному провадженні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, на які вона посилається, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі, яке може йому загрожувати, у разі доведення його вини.

Також, слідчий суддя вважає, що існує достатньо підстав вважати, що може існувати ризик можливого впливу на потерпілу в кримінальному провадженні, оскільки в судовому засіданні прокурор посилалась на те, що після повідомлення ОСОБА_5 про підозру в телефонному режимі потерпіла повідомила, що він до неї телефонував та погрожував.

В той же час, слідчий суддя вважає не доведеним ризик випливу на свідків та експерта, оскільки він не підтверджений жодними конкретними фактами та жодних доказів на підтвердження факту їх існування слідчому судді не надано. З цих підстав, ці ризики не враховуються слідчим суддею при вирішенні питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, можливе притягнення до кримінальної відповідальності, не можуть бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в рішенні Європейського суду з прав людини Мамедов проти Росії від 01.06.2006 року, відповідно до якого посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини Клішин проти України від 23.02.2012 року вбачається, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" слідчим суддям нижчих інстанцій надано роз`яснення, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний, серед іншого, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про обрання та/або продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою у багатьох випадках навіть не розглядалася.

Слідчий суддя наголошує, що в клопотанні сторони обвинувачення взагалі відсутнє будь-яке обгрунтування неможливості застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, що є обов`язковим.

Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що прокурором доведено наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та незаконно впливати на потерпілу, беручи до уваги особу підозрюваного, наявність в нього постійного місця проживання, те, що він має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину та повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувались, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні. Слідчий суддя вважає, що слідчим і прокурором не надано достатньо вагомих доказів в їх сукупності, які б дали слідчому судді підстави для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового розслідування.

Також слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває майже три роки - з 12.08.2020 року, про яке ОСОБА_5 був обізнаний, оскільки в цей же день був опитаний оперуповноваженим згідно заяви ОСОБА_7 (рідна тітка ОСОБА_6 ) - а.с. 23-25, але прокурором не доведено, що протягом його здійснення підозрюваний допускав неналежну процесуальну поведінку. Крім того, з матеріалів кримінального провадження, які надані слідчому судді, вбачається, що у період з червня 2018 року по серпнень 2020 року підозрюваний та потерпіла дуже часто спілкувались в телефонному режимі, між ними зафіксовано близько 13000 взаємних з`єднань (а.с. 30-32), незважаючи на достатньо тривалий період часу заява про кримінальне правопорушення була подана тіткою лише в 2020 році. На переконання слідчого судді, існує потреба в доведенні наявності всіх кваліфікуючих ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, - згвалтування із застосуванням насильства, що потребує доведення належними доказами, здобутими на стадії досудового розслідування.

З урахуванням встановлених під час розгляду клопотання фактичних обставин, викладених вище, відповідно до приписів ч. 4 ст. 194 КПК України для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт із забороною залишати місце проживання цілодобово.

Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_5 обов`язки зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та зневілюють ризики, доведені прокурором, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та незаконно впливати на потерпілу, оскільки він зобов`язаний буде цілодобово перебувати за місцем свого проживання, а у разі недотримання умов запобіжного заходу, слідчий не позбавлений права ініціювати питання про зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 задоволити частково.

Відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1. прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2. заборонити спілкуватися з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії ухвали до17.08.2023 року.

По закінченню даного строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 23.06.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1