Справа № 304/1145/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурор ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/440/22 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2022 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Раково, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, одружена, має на утриманні трьох малолітніх дітей, тимчасово не працює, раніше не судима,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, 14 листопада 2019 року обвинувачена ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, з метою незаконного збагачення, достовірно знаючи, що не має права на отримання допомоги як одинока мати, умисно внесла до заяви № 3684 від 14 листопада 2019 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», форма якої затверджена наказом Міністерства соціальної політики України № 441 від 21 квітня 2015 року, неправдиві відомості як підставу для нарахування такої соціальної допомоги, при цьому приховавши інформацію про постійне проживання з батьком дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , яку подала до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого в період з листопада 2019 року по квітень 2020 року незаконно отримала соціальну допомогу в сумі 3 182, 02 грн, чим спричинила державі матеріалі збитки на вказану суму.

Тим самим ОСОБА_7 скоїла проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України відносно ОСОБА_7 закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності обвинуваченої та сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КІІК України, - підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 413 КІІК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Так, злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України в редакції чинній на час вчинення злочину, згідно ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, а згідно ч. 2 ст. 12 КК України в редакції чинній на час вирішення судом питання є кримінальним проступком.

Відповідно до положень пунктів 1,2 ч. 1 ст. 49 КК України, встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі та три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 1 ст. 190 КК України, щодо обставин, які мали місце 14 листопада 2019 року та на той період була особою, яка не досягла повноліття.

Статтею 106 частиною першою КК України визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 КК України з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Згідно ч. 2 вказаної статті встановлено строк давності два роки - у разі вчинення кримінального проступку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що минув строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , за вчинення кримінального проступку, який мав місце 14.11.2019.

Із наведеного слідує, що на даний час сплили, диференційовані у ст. 106 КК України, строки давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відгговідальності, що є безумовною підставою для звільнення останньої від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства звільнення від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд повинен дослідити чи дійсно діяння, яке постановлено особі за провину, мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення. Зокрема, поряд доказами винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення мають зазначатись умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Крім того, згідно положень вказаної Постанови таке звільнення є обов`язковим, крім випадків, передбачених ч. 4.ст. 49 КК України.

З огляду на викладене, на підставі ст. 49, ст. 106 КК України ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 KПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2022 року відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, скасувати.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, ст. 49 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді