ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2023 Справа №607/3876/23

провадження № 1-кп/607/1213/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження №0000469 від 14.02.2023, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернопіль, громадянин України, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше судимий - востаннє 16.03.2023 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі:

прокурора прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання бойових припасів, всупереч вимогам, визначеним п.п. 2, 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.08.1998 № 622, на початку лютого 2023 року (точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено) придбав у невстановленому досудовим розслідуванні місці корпус оборонної осколкової ручної гранати РГД-5 та запал УЗРГМ, що в сукупності є бойовим припасом. В цей же час, не вжив передбачених законодавством заходів щодо повідомлення відповідних державних органів про отриманий бойовий припас, а також заходів, спрямованих на здачу цього бойового припасу до органів поліції. Здобувши вказаний бойовий припас, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 зберігав корпус оборонної осколкової ручної гранати РГД-5 та запал УЗРГМ при собі, не маючи передбаченого законом дозволу.

В подальшому 14.02.2023 у період часу із 19:13 до 19:22 під час проведення огляду місця події за адресою: м. Тернопіль, вул. Поліська, 6, у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено корпус оборонної осколкової ручної гранати РГД-5 та запал УЗРГМ, що в сукупності є бойовим припасом.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 КК України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може.

Таким чином ОСОБА_3 , діючи з єдиним прямим умислом, не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав та зберігав бойовий припас, чим порушив вимоги п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за № 901-VІІІ від 23.12.2015, Постанови Верховної Ради України №2471 XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністрства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду, а також від надання суду показань. В судових дебатах та останньому слові зазначив, що вину визнає.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; фактичні обставини кримінального провадження; особу винного, який раніше судимий, стан його здоров`я відповідно до акту огляду № 54 від 21.02.2023, у зв`язку із чим перебуває на обліку у лікаря згідно довідки № 865 від 20.02.2023, характеристику, надану ДОП Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області від 20.02.2023 про те, що щодо обвинуваченого за місцем його проживання неодноразово складались адміністративні матеріали за порушення громадського порядку; обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття; відсутність обставин, які б обтяжували покарання, суд приходить до переконання про призначення покарання у виді позбавлення волі на строк, який не є максимальним згідно санкції статі обвинувачення.

Таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Також, згідно вироку від 16.03.2023 Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/22211/21 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вказаним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.02.2022, ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці.

Виходячи з того, що кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_3 вчинено до постановлення щодо нього вироку Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 16.03.2023, остаточне покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, як за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.03.2023.

Крім цього, ОСОБА_3 слід зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.03.2023 у виді позбавлення волі строком 4 роки 4 місяці та вважати ОСОБА_3 таким, що повністю відбув покарання за даним вироком.

З цієї підстави, ОСОБА_3 слід звільнити з-під варти у залі судового засідання, оскільки він відбув покарання повністю.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.03.2023 у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_3 повністю відбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.03.2023 у виді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі та вважати ОСОБА_3 таким, що повністю відбув покарання за даним вироком.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою - скасувати.

ОСОБА_3 звільнити з-під варти у залі судового засідання, як такого що відбув покарання повністю.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у загальній сумі 1 699 (одна тисяча шістсот дев`яносто дев`ять) грн. 02 коп.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддяОСОБА_1