Справа № 742/4169/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/693/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження № 0000843 від 07.07.2014 року за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2023 року обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 69, ст. 93 п.п. а, г, ж, з КК України (в редакції 1960 року), ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 25 вересня 2023 року.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу суду та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновки суду про наявність ризиків є необґрунтованими, а прокурором вказані ризики не підтверджені належними доказами.

Зокрема, ОСОБА_7 протягом 26 років проживав у м. Києві, має міцні соціальні зв`язки, тому в конкретній ситуації існування ризику переховуватися від органів досудового слідства та суду, з огляду на тяжкість можливого покарання, є малоймовірним.

Існування ризику можливого впливу на свідків спростовується часовою віддаленістю інкримінованого злочину і відсутністю жодного належного доказу щодо процесуальних дій обвинуваченого відносно свідків, та прокурором жодним чином не доведений.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора про законність ухвали суду та необхідність залишення її без змін, вивчивши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 69, ст. 93 п.п. а, г, ж, з КК України (в редакції 1960 року),

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.06.2023 року продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 07.08.2023 року.

За змістом ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, зокрема те, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків з метою схилення їх до зміни показань, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

За таких підстав даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги захисника в частині даних, які характеризують особу обвинуваченого, хоча й заслуговують на увагу, однак в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні і самі по собі, без врахування наявності ризиків, в даному випадку не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянта про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2023 року про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4