Справа №753/1844/21 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4008/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

представників потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Дарницького районного суд м. Києва від 17 травня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вироком вирішено цивільні позови потерпілих, питання речових доказів та процесуальних витрат.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду встановлено, 13.11.2020 року близько 02 год. 20 хв., ОСОБА_12 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , почув шум із загального коридору вище вказаного будинку. З метою зробити зауваження з приводу шуму, ОСОБА_12 вийшов з квартири до загального коридору, де побачив ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 . В ході спілкування між ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт.

ОСОБА_12 , керуючись раптовим злочинним умислом, направленим на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання у вигляді тілесних ушкоджень, дістав з кишені куртки, в яку був одягнений, невстановлений досудовим розслідуванням предмет, що має колюче-ріжучі властивості, та наніс один цілеспрямований удар в область живота, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота: рана на передній черевній стінці зліва від серединної лінії живота та нижче пупка на 4,5 см, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, дещо зліва-направо, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, який проникає в черевну порожнину з пораненням брижі тонкої кишки та великого чепця, з явищами гемоперитонеуму (наявність в черевній порожнині близько 500 мл крові).

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання у вигляді тілесних ушкоджень, тримаючи у правій руці невстановлений досудовим розслідуванням предмет, що має колюче-ріжучі властивості, наніс один цілеспрямований удар в область тулуба, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки: рана на передній поверхні грудної клітки ліворуч між середнє-ключиною та переднє-паховою лініями в проекції 7 міжребер`я, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, зліва-направо, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки, який проникає в плевральну порожнину, з явищами гемопневмотораксу (наявність в плевральній порожнині до 300 мл крові та повітря).

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що суд першої інстанції розглянув матеріали кримінального провадження однобічно, не взявши до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_12 , а також надані стороною захисту докази.

Зазначає, що факт нанесення потерпілим тілесних ушкоджень ОСОБА_12 підтверджується висновком судово-медичного експерта, а також даними про те, що у Дарницькому УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, розпочате за заявою ОСОБА_12 про замах на вбивство.

Також зазначає, що його показання про те, що саме потерпілі здійснили напад на нього, підтверджується показаннями свідків, проте, їх не було допитано в суді.

Крім цього обвинувачений звертає увагу на невірну кваліфікацію його дій, оскільки доказів які, б вказували на наявність у нього умислу на нанесення тілесних ушкоджень матеріали кримінального провадження не містять, навпаки, показання обвинуваченого в сукупності з іншими доказами вказують на самооборону.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення.

Також, просить повторно дослідити докази, допитати обвинуваченого та свідків.

Мотивуючи такі вимоги вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що суд мотивував свої висновки взявши до уваги лише показання потерпілих та свідка, проте не надав належної оцінки показанням обвинуваченого ОСОБА_12 , про те, що потерпілі його побили, що підтверджується висновком експерта.

Також захисник звертає увагу на те, що факт нанесення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 сторона захисту не заперечує, проте вважає безпідставними висновки суду щодо наявності в ОСОБА_12 прямого умислу на нанесення їм тілесниїх ушкоджень, а мав намір лише захистити себе від нападу, тобто діяв в умовах необхідної оборони.

Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог та доводів апеляційних скарг, пояснення потерпілого та його представників, думку прокурора, які заперечили проти апеляційних скарг перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, порушень вимог закону, які були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Доводи поданих апеляційних скарг про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених та належно оцінених доказів.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину при наведених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Покладені в основу вироку докази повністю викривають обвинуваченого ОСОБА_7 в заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а твердження обвинуваченого та його захисника про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції.

Суд навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, за який його засуджено, з яким погоджується колегія суддів.

Так, з показань обвинуваченого, які він надав в суді першої інстанції, слідує, що своєї вини у вчиненні злочину не визнає та зазначає, що ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 шуміли, заважали спати, розпивали алкогольні напої, на його зауваження не відреагували. При цьому, зазначив, що хлопці втрьох накинулись на нього, били руками та ногами по голові, тулубу, спині, він прикривав голову рукою від ударів, кликав на допомогу, але ніхто не вийшов. В цей час він намацав у кишені відкривалку та став відмахуватись, зробивши 2-3 махи, при цьому бачив тільки ноги потерпілих і не бачив ніяких поранень.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується безпосередньо дослідженими та детально проаналізованими у вироку доказами, а саме:

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_13 , який повідомив, що обвинувачений зробив зауваження про те, що вони сидять у під`їзді, згодом почав лаятись. ОСОБА_15 попросив не нагнітати конфлікт, проте, ОСОБА_18 зробив різкий рух в його бік, а ОСОБА_15 відштовхнув обвинуваченого. ОСОБА_18 був збуджений. ОСОБА_13 штовхнув ОСОБА_18 лівою рукою у праве плече і в цей час обвинувачений наніс йому удар в область серця, після чого останній побіг додому при цьому зачепившись плечем об двері. Повернувшись до ОСОБА_15 він побачив, що в останнього весь пах в крові, він тримався за живіт.

- потеріплий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 зустрілись та гуляли, потім сиділи в під`їзді. Близько 02 год. 30 хв. вийшов обвинувачений і грубо спитав, що вони тут роблять, після чого зав`язався словесний конфлікт, та обвинувачений ОСОБА_18 правою рукою наніс йому удар в живіт. Він відштовхнув обвинуваченого, ОСОБА_21 прикрив його, ОСОБА_15 , і в цей час обвинувачений наніс удар ОСОБА_21 , після чого побіг до квартири, вдарившись об одвірок дверей, які були відкриті.

- свідок ОСОБА_14 , показав, що зустрівся з потерпілими, сиділи в пізді, розмовляли негучно, він пив пиво. Близько 02 год. 30 хв. до них, тримаючи руки у карманах, вийшов обвинувачений та матом зробив їм зауваження, ОСОБА_21 відповів йому зауваженням. Він побачив різкий рух обвинуваченого правою рукою в живіт ОСОБА_22 , ОСОБА_22 відштовхнув обвинуваченого, ОСОБА_21 прикрив ОСОБА_22 і в цей час обвинувачений наблизився до ОСОБА_21 та наніс йому удар в грудну клітину в область серця правою рукою. ОСОБА_21 відштовхнув його і обвинувачений побіг в квартиру, вдарившись плечем об одвірок дверей.

Зазначені показання потерпілих та свідка цілком узгоджуються між собою, є логічними, послідовними та об`єктивно підтверджуються та узгоджуються з іншими дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами, а саме: даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.11.2020 року прийнятим від ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 104); даними, у відповіді на адвокатський запит від 12.10.2021 року, що згідно бази даних Інформаційного порталу Національної поліції України 13.11.2020 року о 03 год. 19 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.11.2020 року о 03 год. 17 хв. на 6 поверсі невідомий чоловік наніс поранення, наче ножем, двом знайомим заявника та забіг у квартиру (т. 3 а.с. 40); даними заяви ОСОБА_23 про добровільний огляд квартири працівниками поліції (т. 1 а.с. 105); даними протоколу огляду місця події від 13.11.2020 року, згідно якого під час огляду виявлено та вилучено два змиви речовини бурого кольору - з лінолеумного покриття на загальному коридорі та з бетонної пілоги на сходовій клітині, а також шість ножів зі столу на кухні, які було поміщено до паперового конверту, який опечатано та скріплено підписами понятих (т. 1 а.с. 106-113); даними протоколу огляду місця події від 13.11.2020 року (т. 1 а.с. 114-116); даними протоколу огляду місця події від 13.11.2020 року (т. 1 а.с. 117-119); даними довідки від 13.11.2020 року згідно якої ОСОБА_13 останній перебував у КМК ЛШМД з діагнозом проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва. Лівобічний гемопневмоторакс (т. 1 а.с. 123); даними довідки від 13.11.2020 року згідно якої ОСОБА_9 перебував з 13.11.2020 року у КМК ЛШМД з діагнозом проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням брижі тонкої кишки та великого чепня. Гемоперитонеум (т. 1 а.с. 124); даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.12.2020 року (т. 1 а.с. 126-128); даними протоколу огляду документів від 11.01.2021 року (т. 1 а.с.130-132); даними висновку судово-медичної експертизи № 042/1-1158-2020 від 16.12.2020 року, згідно якого отримані ОСОБА_9 тілесні ушкодження відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (т. 1 а.с. 135-139); даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.12.2020 року (т. 1 а.с. 140-142); даними протоколу огляду документів від 11.01.2021 року (т. 1 а.с. 144-172); даними висновку судово-медичної експертизи № 042/1-1159-2020 від 22.12.2020 року, згідно якого отримані ОСОБА_13 тілесні ушкодження відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (т. 1 а.с. 175-179); даними висновку судово-імунологічної експертизи № 081-524-2020 від 14.12.2020 року (т.1 а.с. 180-184); даними висновку комісійної судово-психіатричної експертизи № 30 від 19.01.2021 року ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 203-207).

Вказані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку безспірно вказують на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних в момент заподіяння.

Суд першої інстанції дослідив вищевказані письмові та інші докази, ретельно їх перевірив, детально виклав зміст та результати їх аналізу у вироку і дав їм належну оцінку. Зазначені докази узгоджуються з показаннями потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 , повністю узгоджуються між собою, не містять суперечностей, сумнівів щодо їх достовірності не викликають, а тому їх обгрунтовано покладенов основу вироку.

При цьому, висновок суду про те, що сукупність зазначених доказів спростовує показання допитаних в судовому засіданні за ініціативи сторони захисту свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_23 .

Доводи апеляційних скарг про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 були спрямовані на самооборону, що він не бажав заподіяти шкоди потерпілим та захищався, колегія суддів вважає такими, що спростовуються сукупністю зібраних та належно оцінених доказів судом.

Так, з встановлених судом першої інстанції обставин даного кримінального провадження, вбачається, що обвинувачений маючи при собі предмет, що має колюче-ріжучі властивості, раптово наніс потерпілим, цілеспрямовані удари у життєво-важливі органи, що свідчить про те, що ОСОБА_12 усвідомлював, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілих, передбачав такі наслідки та свідомо припускав їх настання, що підтверджує наявність в обвинуваченого непрямого умислу на вчинення інкримінованого йому злочину.

При цьому посилання на те, що обвинувачений викликав поліцію через нанесення йому тілесних ушкоджень, не спростовує висунуте обвинувачення та не підтверджує версію обвинуваченого про самооборону, оскільки при виклику поліції обвинувачений повідомив про бійку одного проти трьох та вказав, що він не потребує медичної допомоги.

Не знайшли свого підтвердження і доводи обвинуваченого про те, що йому були нанесені тілесні ушкодження в область голови, тулуба та спини. Дійсно, як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 042/1-1121-2020 від 18.11.2020 року у ОСОБА_12 виявлено синці - в лобно-тім`яній ділянці зліва, передній поверхні правого плеча в нижній третині. Вказані тілесні ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 13.11.2020 р. внаслідок не менш 2-х травматичних дій, та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Проте, з рапорту інспектора чергового відділу моніторингу відділу поліції № 2 з обслуговування житлових масивів «Осокорки та Позняки» Дарницького УП ГУНП України у м. Києві ОСОБА_26 від 13.11.2020 року вбачається, що останнім при огляді затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження, а саме садна на правій руці, а з відповіді ОСОБА_27 начальника СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 19.10.2021 року вбачається, що до працівників поліції скарг з приводу нудоти чи запаморочення від ОСОБА_12 не надходило (т. 3 а.с. 9). Під час затримання на питання захисника щодо наявності пошкоджень ОСОБА_12 повідомив, що він не знає звідки могло з`явитись пошкодження, можливо отримав при події, з приводу якої його затримано. При цьому згідно висновку судово-медичної експертизи № 042/1-1121-2020 від 18.11.2020 року виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження розташовані в анатомічних ділянках, доступних для їх самоспричинення.

Крім того, потерпілі та свідок ОСОБА_14 послідовно вказували, що ОСОБА_13 , відштовхнув обвинуваченого, крім того обвинувачений забився об одвірок двері квартири, коли забігав у квартиру після спричинення тілесних ушкоджень потерпілим.

Обгрунтованим колегія суддів вважає і висновок суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання в межах мінімальної межі встановленої санкцією інкримінованого злочину, з урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченого, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також домірне скоєному.

Таким чином, доводи апеляційних скарг, за яких апелянти просять скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданих апеляційних скарг і не знаходить підстав для скасування вироку, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: