Справа №212/4965/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 від 06.06.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, працює водієм в КЗО «Криворізька спеціальна школа» «Сузір`я», учасника бойових дій, не судимого, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , представниця потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 01.06.2023 року, близько 20.25 години, зустрів на вулиці, біля будинку №11 по пров. Ампера в Покровському районі м. Кривого Рогу, своїх сусідів: ОСОБА_5 та її чоловіка ОСОБА_8 , з якими у нього відбувся конфлікт на побутовому рівні.

Під час сварки, у ОСОБА_3 , раптово виник умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з мотивів гострої неприязні до неї.

Після чого, ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці, біля будинку № 11 по пров. Ампера в Покровському районі м. Кривого Рогу, реалізуючи свій раптово виниклий протиправно-кримінальний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до неї, знаходячись у безпосередньої близькості на відстані витягнутої руки від потерпілої, діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар ногою в ділянку живота ОСОБА_5 та один удар рукою в ділянку обличчя останньої.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя, тулуба, які згідно висновку судово-медичної експертизи №810 від 13.06.2023 року, за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав, суду пояснив, що між ним та його сусідами існував давній конфлікт. Земельні ділянки обвинуваченого, його сина та потерпілої межують між собою. На межі ділянок стояв паркан, котрий встановлював ОСОБА_3 .. Сусід підбурив його сина знести цей паркан, що вони і зробили. 01.06.2023 року приблизно о 20-30 годині обвинувачений побачив, що його сусід повернувся додому та стоячи на свої території біля свого паркану та воріт запитав у нього нащо він підбурив сина це зробити. В цей момент сусід почав підходити та ставши напроти плюнув на нього, у відповідь на що отримав удар ногою по правій руці від ОСОБА_3 . Після цього до обвинуваченого підбігла ОСОБА_5 та неочікувано штовхнула його в груди, через що останній впав, при цьому схопивши її за одяг та вони повалились разом. ОСОБА_3 впав на землю, а потерпіла на нього. Обвинувачений зауважив, що при падінні він сильно забився куприком об плитку та через біль крикнув. Після цього чоловік потерпілої швидко її підняв та вони почали наносити йому удари руками в область голови, обличчя, лівого боку стоячи з обох сторін. ОСОБА_5 стояла з правої сторони, її чоловік - з лівої. Обвинувачений в цей момент сидів, а пізніше впав, схопившись за голову та прикриваючись руками від ударів, однак вважає, що не зміг прикритись від усіх ударів. В результаті цього він отримав травми - садна на боці, в ділянці голови, обличчя, під носом, однак не показував експерту ушкодження на голові.

Свідком цих подій була сусідка - ОСОБА_11 та мати обвинуваченого, котра на той момент була у дворі та почувши шум вийшла до нього з воріт, після чого потерпіла з чоловіком швидко пішли звідти, а він розповів матері що сталось. Після цього він викликав поліцію, однак справа за його заявою не розвивається з невідомих йому причин. Скоріше за все слідчий отримав хабар. Наразі по цим подіям провадиться досудове розслідування.

ОСОБА_3 розповів, що він має конфлікт зі своїм сином, оскільки той приймає наркотичні препараті та поводить себе неадекватно, а сусіди часто влазять до їх сім`ї.

Сторона захисту просила виправдати обвинуваченого за відсутністю в його діях складу кримінального проступку, оскільки: (а) обставини зазначені ОСОБА_3 щодо події та механізму нанесення йому та потерпілій тілесних ушкоджень є більш імовірними ніж ті, що викладені у обвинувальному акті; (б) слідчий експеримент проведено лише за участю потерпілої, фактично дублює її покази та під час його проведення дізнавач керував діями потерпілої, а отже мети проведення слідчого експерименту не досягнуто та він є неналежним доказом; (в) у медичній довідці доданої до цивільного позову не зазначено тілесних ушкоджень потерпілої. Просили також відмовити у задоволенні цивільного позову, оскільки витрати на правничу допомогу не є матеріальними збитками, а моральної шкоди не було завдано.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його вина повністю знайшла своє об`єктивне підтвердження в ході дослідження всієї сукупності доказів по цій справі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 01.06.2023 року о 21-00 годині вона поверталась додому з чоловіком на машині. Вона взяла валізи та пішла всередину, а її ОСОБА_8 залишився зачиняти ворота, однак не встиг цього зробити, оскільки до нього підійшов обвинувачений та почав виражатись в його сторону нецензурною лайкою, плюнув в нього. Потерпіла почала повертатись до чоловіка, виходила з воріт, в той же час інша їх сусідка вийшла з машини та попрохала обвинуваченого не соромити себе. ОСОБА_3 продовжував ображати потерпілу та її чоловіка. ОСОБА_5 стала між обвинуваченим на відстань витягнутої руки та своїм чоловіком, аби запобігти бійці. Обвинувачений схопив її за грудки, наніс удар в область живота, хотів вдарити її чоловіка. Далі, тримаючи її за одяг, ОСОБА_3 наніс їй два удари правою ногою, викинувши ногу прямо. ОСОБА_5 стояла обличчям до обвинуваченого, котрий почав хапати її, після чого вони обоє впали. Потерпіла впала на нього, а він на підлогу спиною.

ОСОБА_8 почав допомагати їй піднятись, однак ОСОБА_3 наніс потерпілій удар в праву щоку лівою рукою, на що ОСОБА_5 вдарила його долонею в область обличчя, аби той відпустив. Після цього потерпіла за допомогою чоловіка піднялась, обвинувачений також став на ноги, а сусідка викликала поліцію. Відстань між їхніми воротами була 10 метрів, бійка відбувалась на межі їх територій. ОСОБА_5 зауважила, що мати обвинуваченого знаходилась у своєму дворі і вийшла та підійшла до обвинуваченого безпосередньо після бійки.

Потерпіла зазначила, що вони мають суперечку з обвинуваченим щодо земельної ділянки. Зауважила, що у ОСОБА_3 стаються часті конфлікти, окрім її сім`ї, з його сином по декілька разів на день, до них часто приїжджала поліція. Під час кожного конфлікту обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння.

У вечір подій до них також приїхали працівники поліції, однак потерпіла відмовилась писати заяву.

Приблизно о 21-30 годині до потерпілої з її чоловіком знов прийшов ОСОБА_3 та почав їх провокувати, виражався нецензурною лайкою. ОСОБА_5 стало погано, вона втратила свідомість, їй викликали швидку допомогу, співробітники якої надали медичну допомогу, вкололи ліки, однак не зафіксували побої чи іншого виду ушкодження, оскільки потерпіла про них не казала.

Зранку наступного дня після подій, ОСОБА_5 поїхала в поліцію аби написати заяву, де їй сказали спочатку зняти побої, а потім звертатись із заявою, що вона і зробила. Через це ОСОБА_5 подала заяву не день в день, а через декілька днів, у зв`язку з тим, що події припали на вихідні дні.

Окрім того ОСОБА_5 просила задовольнити її цивільний позов в повному обсязі.

В свою чергу свідок ОСОБА_8 пояснив, що події відбувались влітку 2023 року. Ввечері, приблизно після 19-00 години він повернувся з дружиною - потерпілою по справі, додому за адресою АДРЕСА_2 . Заїхали до подвір`я на машині, ОСОБА_5 пішла далі у двір, а він зачиняв ворота. В цей час до свідка підійшов ОСОБА_3 та почав виражатись нецензурною лайкою, плюнув в його бік. Таке відбувалось не вперше. ОСОБА_8 сказав йому аби той йшов звідти. Після чого обвинувачений відійшов приблизно на 12 метрів до межі та покликав його. ОСОБА_8 пішов до нього, разом з ним пішла дружина. ОСОБА_3 спробував вдарити його правою ногою «справа-наліво», однак потрапив у живіт потерпілої, котра стояла між своїм чоловіком та обвинуваченим на відстані витягнутої руки. Потім обвинувачений спробував вдруге нанести удар свідку, однак той вхопив його за ноги, через що останній почав падати, та потягнув за собою ОСОБА_5 за грудки, через що вони вдвох впали. Потерпіла впала на ОСОБА_3 , а він на плитку спиною. Обвинувачений тримав її правою рукою, не відпускав, а лівою наносив їй удари в область голови, щоки, після чого в потерпілої був синець на щоці. Так вони провели декілька хвилин. Весь цей час ОСОБА_8 намагався відтягнути потерпілу.

Свідок зазначив, що до цих подій на дружині не було жодних тілесних ушкоджень. Потерпіла захищалась руками, аби той її відпустив. Після цього свідок допоміг ОСОБА_5 підвестись, а ОСОБА_3 встав та пішов додому. Свідок зауважив, що матері обвинуваченого на місці подій не було. Окрім них там була сусідка ОСОБА_5 , котра після закінчення бійки підійшла до них та викликала поліцію, котра пізніше приїхала.

Того ж дня, обвинувачений ще приходив та провокував їх.

Свідок ОСОБА_8 звернув увагу суду на те, що приблизно на протязі 6 років вони мають конфлікт з обвинуваченим, не знає з чого він почався, однак до цього фізичних сутичок в них не було.

В судовому засіданні підтвердила показання попередніх свідків ОСОБА_11 , яка пояснила, що влітку 2023 році вона була у своєї матері за адресою АДРЕСА_3 . Після 19-00 години вона вийшла з дому та сіла до машини. В цей момент в дзеркалі заднього виду вона побачила, що у сусідів - Косінових зачиняються ворота, до яких підходить обвинувачений, та щось каже, жестикулює. Він був на половині відстані між їхніми територіями. Тоді ворота відчинились та з них вийшла потерпіла, котра запитала у обвинуваченого щодо того, що йому потрібно від них. Тоді свідок вирішила вийти з машини. Доки вона йшли до них, вони трохи відступали. Вона не чула, що обвинувачений відповів потерпілій, після цього чоловік потерпілої так само вийшов до них. Між ними була лайка, в ході якої обвинувачений вдарив ногою, потім вдруге, в цей момент чоловік потерпілої схопив його за ногу і обвинувачений, тримаючи потерпілу, разом з нею повалились на землю. Потім вони встали, обвинувачений пішов до себе додому. Свідок зазначила, що у потерпілої після цих подій були садна на нозі, почервоніння в області живота та щоки. Вона викликала швидку допомогу та поліцію, після того як приїхала швидка та син потерпілої вона поїхала.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що весь день, коли відбулась бійка, вона була вдома разом зі своїм сином - обвинуваченим по справі, за адресою по АДРЕСА_1 . День був звичайним, увечері вона покликала обвинуваченого на вечерю, приблизно о 20-20 годині, однак почувши шум, вийшла на вулицю. На вулиці смеркало, відкривши ворота вона побачила обвинуваченого, котрий лежав на підлозі ногами до їх воріт, а головою до сусідів. В цей же час сусіди, а саме потерпіла з її чоловіком навприсядки били його кулаками по голові. ОСОБА_12 бачила як було нанесено приблизно 3 удари. Свідок запитала у обвинуваченого щодо того, що сталось на що він надав їй свої пояснення як його били. Потерпіла з її чоловіком, побачивши свідка, пішли, далі стояли інші сусіди.

Свідок зазначила, що ввечері помітила у обвинуваченого синець на правій щоці, окрім того він скаржився на болі в куприку та голові.

Також, ОСОБА_12 зауважила, що її допитували на стадії досудового розслідування, однак їй не роз`яснили, що вона підписувала, тож вона зробила це без ознайомлення.

Окрім того, вона повідомила суду, що обвинувачений рідко вживає алкоголь, того дня пив пиво. ОСОБА_3 має погани стосунки зі своїм сином, оскільки останній наркозалежний.

Крім вищезазначених показів потерпілої, свідків, частково показів обвинуваченого ОСОБА_3 , вина останнього у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України при встановлених судом обставинах, підтверджується також іншими дослідженими судом доказами, а саме:

- зазначеними у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.06.2023 року, у якій ОСОБА_5 просила про притягнення до відповідальності її сусіда ОСОБА_3 , який 01.06.2023 року близько 20.30 години поблизу подвір`я будинку за адресою АДРЕСА_1 , ударив її ногою по череву, чим наніс їй легкі телесні ушкодження (а.к.п. 63);

- висновками експерта № 810 закінченою 13.06.2023 року, складеного за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого у потерпілої виявлено синці обличчя, тулуба, садна нижніх кінцівок. Виявлені синці обличчя, тулуба, садна нижніх кінцівок за характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. Характер тілесних ушкоджень у потерпілої свідчить про утворення синців від дії тупого твердого предмету (предметів) за механізмом удар (удар-стиснення), саден від дії тупого твердого предмета (предметів) за механізмом тертя-ковзання

Давність виявлених ушкоджень (скоринки саден, розташовані вище рівня шкіри навколо, синці з нечіткими контурами, дані медичних документів) може відповідати 01.06.2023 року.

У потерпілої малося не менше 4 точок прикладання фізичної сили в області обличчя, тулубу, нижніх кінцівок. Різноманітна анатомічна локалізація та характер виявлених ушкоджень не характерні для одночасного виникнення внаслідок падіння на площину.

Відсутні будь-які медичні дані про сп`яніння потерпілої (а.к.п. 72-73);

- відомостями викладеними у протоколі проведення слідчого експерименту від 10.07.2023 з фототаблицею, який було зафіксовано за допомогою відеокамери Vivo, складеному за участю потерпілої ОСОБА_5 під час якого було перевірено та уточнено показання потерпілої дізнавачем СД ВП № 3 КРУП ОСОБА_13 , згідно з яким потерпіла ОСОБА_5 розповіла про обстановку та обставини вчиненого у відношенні неї правопорушення, зокрема щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень 01.06.2023. Потерпіла пояснила, що 01.06.2023 приблизно о 20.30 год. вона знаходилась біля свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де під час сварки, її сусді ОСОБА_3 вдарив її ногою в живіт, а потім повалив її на тротуар, та коли вона після падіння знаходилась на ньому вдарив її кулаком по обличчю. Потерпіла продемонструвала на манекені механізм нанесення їй ударів (а.к.п. 91-94);

- згідно із висновком експерта № 1040 від 10 липня 2023 року виявлені у потерпілої ушкодження могли утворитися при механізмі на який вона сама вказує, про що свідчить локалізація та характер виявлених у неї ушкоджень (а.к.п. 96-97).

- висновком експерта № 1067 від 12.07.2023, складеним за результатом проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_3 виявлено 3 внутрішньо-шкіряних крововиливи обличчя, тулуба, що підтверджується даними огляду. Характер тілесних ушкоджень у потерпілого свідчить про утворення виявлених внутрішньо-шкіряних крововиливів обличчя, тулуба від дії тупого предмета (предметів) за механізмом удар (удар-стиснення). Виявлені ушкодження за характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень , як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. Ступінь загоєння виявлених ушкоджень (крововиливи з нечіткими контурами), свідчить, що термін їх виникнення може відповідати 01.06.2023 року. На тілі потерпілого виявлено не менше 3 точок прикладення фізичної сили в області обличчя, тулуба. Характер тілесного ушкодження на лівій реберній дузі, який свідчить про його утворення від дії тупого предмету (предметів) за механізмом удар (удар-стиснення) не виключає можливості виникнення ушкодження при падінні на спину та стисканні тіла людини іншим тілом людини. Локалізація та характер ушкодження куприкової ділянки не характерні для виникнення при падінні на площину, допускають його виникнення при безпосередній дії тупого твердого предмета в куприкову ділянку в том числі при падінні на виступаючу поверхню (а.к.п. 101-102);

Приведені вище та досліджені судом письмові докази є належними і допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Стороною захисту на спростування доказів наданих стороною обвинувачення надано наступні докази:

- висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 773 від 02.06.2023 року виявлені у ОСОБА_3 виявлені у нього ушкодження у вигляді: крововиливів обличчя, тулуба - за характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. Які могли бути утворені від ударної дії тупого твердого предмету, або предметів, або при ударі об такі. Беручи до уваги ступінь їх загоєння (крововиливи з нечіткими контурами) свідчить, що термін їх виникнення може відповідати терміну їх виникнення може відповідати терміну вказаному у обстеженні (а.к.п. 90);

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 337 КПК України, згідно якої суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації, якщо це покращує становище особи.

Відповідно до принципів кримінального процесуального закону та згідно ст. 36 КПК України право затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта, самостійно складати обвинувальний акт; звертатися до суду з обвинувальним актом, - належить тільки прокурору. Докази, які мають значення для конкретного кримінального провадження і які необхідно надати суду, визначає та надає суду саме прокурор, який підтримує державне обвинувачення в суді. Суд же першої інстанції в силу ст. 337 КПК України проводить судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Досудове розслідування за заявою ОСОБА_3 щодо дій потерпілої триває, знаходяться поза межами пред`явленого обвинувачення.

Сукупність вище приведених доказів дає підстави суду дійти висновку, що протиправні дії обвинуваченого були спрямовані на умисне нанесення ударів потерпілій, наслідком яких стало спричинення їй легких тілесних ушкоджень у вигляді: синців обличчя, тулуба.

Таким чином, судом встановлено достатність та взаємозв`язок беззаперечних доказів, які вказують на наявність причинно-наслідкового зв`язку між умисними протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 , який на ґрунті гострої неприязні до ОСОБА_5 наніс один удар ногою в ділянку живота ОСОБА_5 та один удар рукою в ділянку обличчя, та наслідками у вигляді легких тілесних ушкоджень у потерпілого.

Позицію обвинуваченого щодо не визнання ним своєї провини, суд розцінює як спосіб його захисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне протиправне діяння, оскільки спричинення тілесних ушкоджень у вигляді синців обличчя, тулуба що заперечує обвинувачений, знайшли підтвердження сукупністю вище приведених доказів, зокрема показами потерпілої, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , висновками експерта, проведеним слідчим експериментом. При цьому обвинувачений не заперечує, що перший наніс удар ногою, а показання свідка ОСОБА_12 , яка є матір`ю обвинуваченого, суд сприймає критично, як такі, що направлені на захист сина. Так, крім показань потерпілої та її чоловіка, обставини викладені у обвинувальному акті підтвердила свідок ОСОБА_11 , яка є стороннім спостерігачем, має медичну освіту, надала детальні покази щодо обставин події та отриманих тілесних ушкоджень потерпілою. При цьому, обвинувачений, потерпіла, свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_12 підтвердили, що під час вказаних подій свідок ОСОБА_11 була присутня. Щодо перебування під час нанесення тілесних ушкоджень свідка ОСОБА_12 то потерпіла, її чоловік та ОСОБА_11 заперечували, та вказували, що мати обвинуваченого вийшла вже після того як відбулась бійка.

Безпідставними також є доводи захисту, що протокол проведення з потерпілою ОСОБА_5 слідчого експерименту від 10.07.2023 року є дублюванням її показань під час досудового розслідування.

Так, під час слідчого експерименту слідчий, прокурор не допитує особу, а лише перевіряє або уточнює певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тому зафіксовані в документі (протоколі) результати слідчого експерименту не є тотожними наданим слідчому, прокурору показанням, про які йдеться у частинах 1 та 4 ст. 95 КПК.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході проведення слідчого експерименту потерпіла, з дотриманням вимог ст.240 КПК України відтворили обставини події та поведінку обвинуваченої в момент скоєння кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, доведена, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував і не перебуває, працює, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивного боку, є учасником бойових дій.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановив.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , стороною обвинувачення не інкримінувалося.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також враховуючи надану Покровським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області досудову доповідь, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, йому слід призначити покарання у виді штрафу в максимальному його розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, а саме 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Потерпілою ОСОБА_5 було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 , у якому вона просить стягнути з обвинуваченого на її користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн., та матеріальну шкоду у сумі 7000 грн. Суму моральної шкоди обґрунтовує наявністю у неї внаслідок заподіяного їй обвинуваченим ушкодження здоров`я фізичного болю, моральних страждань та переживань, порушення нормальних життєвих зв`язків. Цивільним відповідачем позовні вимоги не визнано.

Розглядаючи позовні вимоги потерпілої, суд керується положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно якої якщо процесуальні відносини, які виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Визначаючи розмір спричиненої протиправними діями обвинуваченого моральної шкоди цивільному позивачу, суд керується положеннями ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, характер отриманих тілесних ушкоджень, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з обставин кримінального провадження, потерпіла отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим перенесла значний дискомфорт, який супроводжується болісними відчуттями, значним емоційним стресом, який посилювався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження людської гідності, тривоги, страху за життя та здоров`я та те, що ці обставини потягли за собою негативні зміни у її житті, а саме щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючих обставин кримінального правопорушення, страх можливого повторення подій, негативні переживання, тимчасову відірваність від активного соціального життя, емоційну напругу, нервозність, почуття образи, обурення, приниження людської гідності, що супроводжувалися постійними больовими відчуттями в тілі.

Цивільний відповідач є працездатним, працює.

Беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнала потерпіла, їх тривалість, та зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, а тому з цивільного відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь потерпілої ОСОБА_5 2000,00 грн. моральної шкоди.

Щодо стягнення матеріальної шкоди суд зазначає, що фактично позивачка просить стягнути витрати на правничу допомогу під час розгляду цього кримінального провадження, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом кримінального провадження, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду провадження незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Ця позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду.

Відповідно до постанови Великої Палати у справі № 910/12876/19, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Звертає увагу і те, що клопотань про зменшення таких витрат та будь-яких доводів щодо їх неспівмірності, стороною цивільного відповідача не заявлено.

Як стверджується жодним чином не спростованими стороною захисту доказами, відповідно до ордеру, договору № ФО-22-07/23 про надання правової допомоги від 22 липня 2023 року, актом № 1 до цього договору позивачкою було сплачено адвокату ОСОБА_6 7000 грн. (а.п. 14-16, 37).

За таких обставин, вказані витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої.

Речові докази відсутні. Судові витрати по справі відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у сумі 7000 (сім тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1