Єдиний унікальний номер справи 185/3519/23
Провадження № 1-кп/185/580/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000370 від 28 лютого 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Благовіщенськ Амурської області російської федерації, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

04 жовтня 2022 року приблизно о 07:00 год. ОСОБА_3 перебував разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де спілкувались з приводу пожежі, яка мала місце за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_8 , який є дядьком ОСОБА_3 . В цей момент у ОСОБА_3 на підставі неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі людини, вчиненому щодо двох осіб, із заподіянням потерпілому фізичних страждань, а саме щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з мотивів помсти останнім, оскільки вважав їх причетними до вказаної пожежі.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований н незаконне позбавлення волі двох осіб, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , із заподіянням потерпілому фізичних страждань, діючи умисно, з мотивів помсти, ОСОБА_3 04 жовтня 2022 року приблизно о 07:00 год., знаходячись разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , штовхнув руками ОСОБА_6 , від чого останній впав на землю та відчув сильний фізичний біль, тим самим завдавши останньому фізичних страждань. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, всупереч встановленому Конституцією України права на свободу пересування, ОСОБА_3 наказав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , всупереч їх волі, зайти до приміщення будинку АДРЕСА_1 , де в одній з кімнат вказаного будинку залишив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зачинивши двері до вказаної кімнати на замок, що позбавило можливість останніх вільно пересуватись, тим самим незаконно позбавив волі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , де утримував останніх приблизно до 08:00 год. 05 жовтня 2022 року.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі людини вчиненому щодо двох осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Пояснив, що 04 жовтня 2022 року зранку він, знаходячись разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , з мотивів помсти, штовхнув руками ОСОБА_6 . Після чого наказав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зайти до приміщення вказаного будинку, де в одній з кімнат залишив їх, зачинивши двері на замок. В даній кімнаті він утримував ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приблизно до 08:00 год. 05 жовтня 2022 року. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства і вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась та до набрання вироком законної чинності не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 146 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку 1 (одного) року він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирається.

Речові докази:

- носову хустку зі слідами РБК, 2 фрагменти білої тканини зі слідами РБК, поліетиленовий спец.пакет з волоссям, вилученим з місця події, конверт з волоссям з голови ОСОБА_7 , зразки крові ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які передано на зберігання до камери схову Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 0010559 від 20 грудня 2022 року) знищити;

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1