Справа № 641/1029/23
№ провадження 1-кп/646/281/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2023 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000036 від 05.03.2022р. відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воліно Бахчирайського району АР Крим, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого військовослужбовцем за контрактом Національної академії Національної гвардії України, у військовому званні «старший лейтенант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 будучи військовослужбовцем за контрактом, перебуваючи на посаді командира взводу бронетанкової техніки автомобільної роти батальйону забезпечення навчального процесу Національної Академії Національної гвардії України, у званні «старший лейтенант», в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 24.02.2022 діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування, 24.02.2022 приблизно о 17 годині 30 хвилин самовільно залишив військову частину, а саме місце розташування НА НГУ за адресою: АДРЕСА_3 та до 28.06.2022, в умовах воєнного стану, незаконно, постійно перебував поза межами НА НГУ, не виконуючи обов`язки з військової служби за посадою командира взводу бронетанкової техніки автомобільної роти батальйону забезпечення навчального процесу НА НГУ.

Так, відповідно до вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України старший лейтенант ОСОБА_8 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканість державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати він них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові.

Захист суверенітету і територіальної цілісності України є справою всього Українського народу.

Згідно зі ст.ст.129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитися у розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Положеннями п.п.1, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Вищевказані дії вчинені ОСОБА_8 під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022р. «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України від 14.03.2022р. №133/2022, від 18.04.2022р. №259/2022, від 17.05.2022р. №341/2022, від 12.08.2022р. №573/2022, від 07.11.2022р. №757/2022, від 06.02.2023р. №58/2023, від 01.05.2023р. №254/2023, які затверджені відповідними Законами України.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не оспорював фактичних обставин справи та пояснив, що 24.02.2022р. він прибув на місце служби до Національної Академії Національної гвардії України у м.Харкові. В той же день йому зателефонувала дружина, яка має інвалідність, та попросила евакуювати її, її мати та її сестру, яка також є особою з інвалідністю. Тому він, не отримавши дозволу начальника, залишив територію Академії та вивіз дружину, її мати та її сестру до своїх батьків до с.Вищі Верещаки Олександрівського району Кіровоградської області. Потім почалися труднощі з пальним, тому він не повернувся до м.Харкова. Пізніше, коли він зателефонував керівництву, йому було сказано звернутися до найближчої військової частини. Отже, 05.03.2022р. він прибув до військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 та перебував там до 28.06.2022р.

Обвинувачений пояснив суду, що розкаюється у вчиненому, усвідомлює, що вчинив неправильно, шкодує про це, розуміє, що вже так не вчинив би, та готовий понести заслужене покарання.

Також обвинувачений пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення, оскільки він повинен був евакуювати членів сім`ї, серед яких були лише жінки, які не могли керувати транспортним засобом, з м.Харкова.

За таких обставин, а також оскільки інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин справи, суд розглядає справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, у суду немає сумніву в добровільності позиції учасників судового розгляду. Судом роз`яснені правові наслідки розгляду даної кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд прийшов до висновку, що під час судового розгляду винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Згідно зі ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.407 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він раніше не судимий, має вищу освіту, одружений з ОСОБА_9 , яка має інвалідність 2 групи та потребує догляду. ОСОБА_8 за місцем проходження служби характеризується задовільно, має зареєстроване місце проживання у с. Вищі Верещаки Кіровоградської області на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , є щире його каяття, здійснення догляду за дружиною, яка має інвалідність та яка потребує догляду.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а також відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченому обставин.

Тому суд вважає, що для досягнення цілей, визначених ст.50 КК України, з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, необхідно призначити мінімальне покарання обвинуваченому в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з огляду на наявність вищевказаних обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає можливим застосувати положення ст.75 КК України, оскільки у даному випадку виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.

Так, обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому злочині та підтвердив готовність понести заслужене покарання, що свідчить про повне усвідомлення ним протиправності поведінки під час вчинення кримінального правопорушення та наслідків цієї поведінки, а отже, про те, що обвинувачений не намагається уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Це підтверджує зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та самого обвинуваченого, а тому зумовлює можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Судом враховано, що зміни до ст.75 КК України, згідно з якими положення цією правової норми не можуть бути застосовані до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, набрали чинності після вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Тому у даному випадку за правилами ч.2 ст.5 КК України до обвинуваченого не може бути застосовано норма ст.75 КК України у новій (чинній на цей час) редакції, яка погіршує становище обвинуваченого.

Згідно ухвали слідчого судді від 28.12.2022 р. застосовано до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.02.2023 року включно. Встановлено заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 49 620 гривень 00 копійок. Після внесення застави обвинуваченого ОСОБА_8 було звільнено з-під варти, він перебуває за місцем мешкання.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Оскільки правові підстави для звернення застави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_8 в дохід держави, відсутні, то внесена застава підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили, а дію запобіжного заходу обраного ОСОБА_8 у вигляді застави до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Судових витрат немає. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками скасувати, а заставу повернути заставодавцю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення фактичних обставин, які ніким не оспорювалися при розгляді справи в суді першої інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1