ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1152/23 Справа № 205/848/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000592, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно непрацевлаштований, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_10

прокурора ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_12

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_14

представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_15

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_16

представника цивільного позивача ОСОБА_6

цивільного відповідача ОСОБА_17

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_9 , від відбування покарання, встановивши засудженому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 , обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання, навчання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 158 355 (сто п`ятдесят вісім тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень 57 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_14 залишені без задоволення.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_8 30 000 (тридцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_8 залишені без задоволення.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди залишений без задоволення.

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за таких обставин.

Неповнолітній ОСОБА_9 , 07.08.2020 року приблизно о 14:25 годин без посвідчення водія відповідної категорії, так як не отримував його у встановленому порядку, не маючи права на керування автомобілями, в тому числі категорії В1, В, оскільки не досягнув 18-річного віку, керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_17 , рухався із перевищенням дозволеної у населеному пункті швидкістю близько 100-140 км/год, чим позбавив себе можливості при виникненні небезпеки для руху своєчасно зупинити керований ним автомобіль, по другій зліва смузі руху проїзної частини вулиці Набережна Заводська у м. Дніпрі, яка має по чотири смуги для руху у кожному напрямку, у Новокодацькому районі міста Дніпра у напрямку від вулиці Панаса Мирного до вулиці Юрія Кондратюка, перевозячи неповнолітніх пасажирів, а саме: на передньому сидінні ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на задньому сидінні ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У цей же час назустріч ОСОБА_9 по другій зліва смузі проїзної частини вулиці Набережна Заводська у напрямку від вулиці Юрія Кондратюка до вулиці Панаса Мирного зі швидкістю близько 30-50 км/год рухався автомобіль марки «Mercedes-Benz Axor 2528», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перевозячи у кабіні пасажира ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Під час руху на зазначеній ділянці автодороги ОСОБА_9 повинен був дотримуватись вимог Правил дорожнього руху (далі - ПДР, Правила), відповідно до яких, серед іншого:

- п.1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а так само бути взаємно ввічливими»;

- п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п.2.3(б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

- п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

- п.12.9 (б) «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил», та виконання яких було необхідною умовою запобігання події, проте він, проявляючи злочинну самовпевненість, маючи можливість передбачити настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, грубо порушуючи перелічені вимоги ПДР України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не маючи достатніх навичок у керуванні транспортним засобом, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, за якої він мав би можливість виконувати всі необхідні дії з керування автомобілем, та які б забезпечували безпеку всіх учасників дорожнього руху, внаслідок чого 07.08.2020 року приблизно о 14:25 годин навпроти електроопори №541 на вулиці Набережній Заводській у Новокодацькому районі м. Дніпра не впорався з керуванням автомобілем марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого допустив занесення керованого ним автомобіля вліво в напрямку зустрічних смуг руху.

Водій ОСОБА_8 , виявивши, що автомобіль марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані занесення рухається у зустрічному напрямку до смуги його руху, з метою запобігання дорожньо-транспортній пригоді розпочав маневр зміщення керованого ним автомобіля марки «Mercedes-Benz Ахоr 2528», реєстраційний номер НОМЕР_2 , праворуч.

Проте, у результаті подальшого зближення зазначених транспортних засобів перед електроопорою № 541 на проїзній частині вулиці Набережна Заводська у Новокодацькому районі міста Дніпра на смугах руху в напрямку від вулиці Юрія Кондратюка до вулиці Панаса Мирного водій ОСОБА_9 допустив зіткнення правою бічною частиною керованого ним автомобіля «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з передньою лівою частиною автомобіля «Mercedes-Benz Ахоr 2528», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди:

- пасажир автомобіля марки «Mercedes-Benz Ахоr 2528», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_19 отримав тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлює тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день);

- неповнолітній пасажир автомобіля марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день);

- неповнолітній пасажир автомобіля марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_16 отримала тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння;

- водій автомобіля марки «Mercedes-Benz Ахоr 2528», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесне ушкодження, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки;

- неповнолітній ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Порушення ОСОБА_9 вимог п.12.1 ПДР знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої потерпілим ОСОБА_19 та ОСОБА_14 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілій ОСОБА_16 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та тяжке тілесне ушкодження.

В апеляції:

- прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання, встановивши засудженому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання, навчання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В решті вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування вказує, що враховуючи наслідки кримінального правопорушення у виді спричинення двом неповнолітнім потерпілим середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень, за відсутності з боку обвинуваченого щирого каяття, з метою дотримання вимог ст.ст. 50, 65 КК України, до ОСОБА_9 слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

- адвокат ОСОБА_6 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_7 просить скасувати вирок в частині залишення без задоволення цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ПрАТ Страхова група ТАС про відшкодування матеріальної шкоди та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Стягнути з ПрАТ Страхова група ТАС на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 127 500 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 761 652,49 гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ПрАТ Страхова група ТАС витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 30 000 гривень та витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 20 000 гривень.

В обґрунтування вказує, що суд першої інстанції не навів жодних обґрунтувань про незаконність висновку експерта № 7749, згідно якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mercedes-Benz Ахоr 2528, завданого внаслідок ДТП складає 889 152,49 гривень, і відповідно, про відсутність підстав для його неврахування.

Адвокат вважає, що оскільки винною особою в ДТП є ОСОБА_9 , відповідальність якого застрахована в ПрАТ Страхова група ТАС, саме даний страховщик має відшкодувати ОСОБА_7 шкоду в розмірі 127 500 гривень (130 000 гривень страхова сума, 2 500 гривень франшиза). А отже, невідшкодовану суму в розмірі 761 652,49 гривень має відшкодувати обвинувачений ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та власник транспортного засобу ОСОБА_17 .

Вказує, що оскільки неправомірне заволодіння транспортним засобом Hyundai Sonata відбулося обвинуваченим, який не має права керування транспортним засобом внаслідок недбалості власника транспортного засобу, ОСОБА_17 як власник транспортного засобу має нести солідарну відповідальність.

- адвокат ОСОБА_6 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_8 просить скасувати вирок в частині звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 104 КК України та в часині відмови в задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_8 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 30 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 на користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 16 000 гривень та витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 20 000 гривень.

В обґрунтування вказує, що суд не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, внаслідок якого четверо потерпілих отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та істотно пошкоджений автомобіль потерпілого. Окрім цього вказує, що на досудовому розслідуванні обвинувачений не визнавав своєї вини, що свідчить про намір останнього ухилитися від відповідальності. Зазначає, що жодному потерпілому обвинуваченим не компенсована заподіяна моральна та матеріальна шкода.

Також адвокат вказує, що суд не врахував, що власником транспортного засобу Hyundai Sonata, згідно свідоцтва про право власності, є ОСОБА_17 , а не ОСОБА_13 , при цьому право власності на транспортний засіб не переходить з моменту підписання договору купівлі-продажу, без проведення державної реєстрації зміни власника.

Вказує, що оскільки неправомірне володіння транспортним засобом Hyundai Sonata відбулося обвинуваченим, який не має права керування транспортним засобом внаслідок недбалості власника транспортного засобу, ОСОБА_17 , як власник транспортного засобу, має нести солідарну відповідальність.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_12 просить апеляційні скарги прокурора та представника цивільних позивачів залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Вказує, що згідно апеляційної скарги прокурора та обвинувачення, ОСОБА_9 посвідчення водія не мав та не отримував, а тому, останнього не можна позбавити права керування транспортним засобом.

Що стосується апеляційних вимог адвоката в інтересах цивільного позивача ОСОБА_8 , то останній є лише цивільним позивачем, а не потерпілим, а тому не має права подавати апеляційну скаргу а частині покарання ОСОБА_9 .

Окрім цього вказує, що ОСОБА_17 є лише фактичним власником транспортного засобу, а тому є неналежним відповідачем. ОСОБА_13 , яка є матір`ю ОСОБА_9 , також є неналежним відповідачем, оскільки останньому 03 листопада 2021 року виповнилося 18 років, а тому спричинена шкода вже не підлягає відшкодування його матір`ю.

Що стосується апеляційних вимог адвоката в інтересах цивільного позивача ОСОБА_7 , то остання не надала суду доказів фактичних затрат на ремонт автомобіля, які за умови його відновлення і є фактичною матеріальною шкодою, при цьому суд не може самостійно встановити реальний розмір шкоди, а тому позовні вимоги на суму 889 152,49 гривень задоволенню не підлягають.

Також вважає, що не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення правової допомоги, оскільки суду не було надано з урахуванням приписів ч. 2 ст. 30 Закон України Про адвокатуру та адвокатську діяльність доказів на підтвердження виконання послуг, перелік складових наданих послуг, розрахунок вартості складових наданих послуг відповідно.

Вислухавши учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Так, вирішуючи питання заявлених позивачами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку вважав їх таким, що підлягають частковому задоволенню, та дійшов висновку про наявність законних підстав щодо стягнення з законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 , - ОСОБА_13 , на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 витрат на правову допомогу, що були понесені ними в ході судового розгляду даного кримінального провадження, у розмірі 30 000 гривень та 16 000 гривень відповідно.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати підтверджуються договорами про надання правової допомоги від 23 березня 2021 року та від 02 лютого 2021 року, укладеними між позивачами та адвокатом ОСОБА_6 , а також актами приймання наданої правової допомоги від 17 жовтня 2022 року.

Однак, суд першої інстанції не дотримався вимог закону щодо особи відповідача, а тому висновок суду щодо необхідності стягнення даних витрат саме з матері обвинуваченого ОСОБА_9 , - ОСОБА_13 , не можна вважати законним, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе в тому числі обвинувачений.

Пунктом 1 частини 1 статті 118 КПК України визначено, що процесуальні витрати складаються в тому числі з витрат на правову допомогу.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1180 ЦК України, шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах. Обов`язок батьків відшкодувати шкоду припиняється з досягненням особою, яка завдала шкоди, повноліття.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття, тобто набув повної цивільної дієздатності, 03 листопада 2021 року, коли йому виповнилося 18 років, а тому, з цього моменту обов`язок відшкодування шкоди перейшов саме на нього.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу з матері обвинуваченого - ОСОБА_13 , що є підставою для зміни судового рішення в цій частині.

Окрім цього, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку хоча і вказав на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині відшкодування витрат на правову допомогу, проте в резолютивній частині вироку цього не вказав, що також є підставою для зміни судового рішення шляхом внесення до резолютивної частини вироку рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині відшкодування витрат на правову допомогу.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, то вони не є обґрунтованими, оскільки апеляційний розгляд справи відбувався в межах перегляду рішення суду першої інстанції, а отже задоволенню підлягають виключно витрати, понесені під розгляду кримінального провадження в суд першої інстанції під час ухвалення.

В той же час, цивільні позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не позбавлені права звернутися з позовними вимогами про відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції до суду першої інстанції, в порядку цивільного судочинства.

Що стосується залишення без задоволення цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ПрАТ Страхова група ТАС про стягнення матеріальної шкоди, то даний висновок суду першої інстанції є передчасним, з огляду на таке.

Як встановлено з матеріалів справи, між ПрАТ Страхова група ТАС та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/7109833, щодо забезпечення автомобіля марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 , стоком дії від 02 квітня 2020 року по 01 квітня 2021 року.

ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження звернувся до суду із цивільним позовом про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. При цьому, в його позовній заяві було зазначено ПрАТ Страхова група ТАС як цивільного відповідача.

Однак, суд першої інстанції при розгляді цивільного позову у даному кримінальному провадженні не повно з`ясував обставини справи, що мають істотне значення, не врахував вищенаведене, та не залучивши ПрАТ Страхова група ТАС в якості відповідача, не мав можливості вирішити питання про стягнення з неї шкоди, завданої внаслідок ДТП, на користь потерпілої, що призвело до ухвалення безпідставного та необґрунтованого рішення в цій частині, яке має бути скасовано в апеляційному порядку.

З урахуванням вказаного, судове рішення в частині цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ПрАТ Страхова група ТАС про стягнення матеріальної шкоди, не можна визнати законним, обґрунтованим і вмотивованим у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також неповнотою судового розгляду, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Скасовуючи вирок суду в цій частині, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства, тому вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами, з посиланням на наслідки кримінального правопорушення у виді спричинення двом неповнолітнім потерпілим середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень та відсутності з боку обвинуваченого щирого каяття, то вони не є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, згідно з правозастосовчою практикою, позбавлення права керувати транспортними засобами суд не вправі призначити як додаткове покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Згідно наявних матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 не отримував водійського посвідчення, а отже, застосування додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, застосуванню до нього не підлягає, що в повній мірі узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 у справі № 708/40/18 провадження № 51-7569км18.

Врахувавши вказані обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання без позбавлення права керування транспортними засобами, що в повній мірі узгоджується із наведеними вище вимогами закону.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах цивільних позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000592, щодо ОСОБА_9 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - змінити в частині цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 про стягнення витрат на правову допомогу.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 про стягнення витрат на правову допомогу, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в сумі 16 000 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 про стягнення витрат на правову допомогу, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 витрати на правову допомогу в сумі 30 000 гривень.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000592, щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - скасувати в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ПрАТ Страхова група ТАС про стягнення матеріальної шкоди і призначити новий розгляд справи в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залиши без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4