Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/419/20
номер провадження 1-кп/368/36/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2023 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя: ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальні провадження:

- за ч. 3 ст. 185 КК України, яке внесено 20.03.2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000121, -

- за ч. 2 ст. 185 КК України, яке внесено 16.04.2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000151, -

- відносно обвинуваченого:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 23 серпня 2002 року Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області, без постійного місця реєстрації, останнє відоме місце проживання, - АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.03.1993 року Іванківським районним судом Київської області за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Звільнений 24.09.1993 року на підставі ст. 4 Указу Президента України «Про амністію»;

- 24.07.1995 року Іванківським районним судом Київської області за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 140 КК України до основного покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі та додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Звільнений 17.05.1999 року по відбуттю строку покарання;

- 05.10.1999 року Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочинів, які передбачені ст. 94, ст. 140 КК України, з застосуванням положень ст.ст. 14, 42, 26 КК України до покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі, та додаткового покарання у виді конфіскації майна, застосовано положення ст. 14 КК України, - примусове лікування від алкоголізму.

05.09.2008 року вищевказаний вирок було переглянуто Бердичівським міським судом Житомирської області, та невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на обмеження волі.

Звільненний 15.12.2010 року на підставі ухвали Бердичівського міського суду Житомирської області, - умовно достроково на 5 місяців 22 дні;

- 14.10.2011 року Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 місяців 22 дні.

Звільнений 22.12.2014 року по відбуттю терміну покарання;

- 05.05.2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

24.05.2021 року Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 2 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 24.06.2021 року, -

- який в рамках даного кримінального провадження обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), які передбачено:

- ч. 3 ст. 185 КК України (тяжкого злочину), - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, -

- ч. 2 ст. 185 КК України (нетяжкого злочину), - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, -

- відносно якого в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не застосовувався, -та який станом на даний час відбуває реальне покарання у виді позбавлення волі в Державній Установі «Білоцерківська виправна колонія № 35», (09109, Київська область, м. Біла церква, вул. Василя Симоненка, 16) за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 24.05.2021 року, -

- за участі сторін кримінального провадження:

- сторона обвинувачення:

Прокурор - ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

- сторона захисту:

Обвинувачений - ОСОБА_5

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

- по епізоду вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що мав місце 12 березня 2020 року:

- обвинувачений ОСОБА_5 , маючи непогашену в установленому законом судимість за вчинення злочинів, пов`язаних з таємним викраденням чужого майна (крадіжка), після реального відбування покарання у виді позбавлення волі, - на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин:

- 12 березня 2020 року близько 20 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 перебував у власних справах по вул. Польова в с. Расавка (Ліщинка) Обухівського (Кагарлицького) району Київської області.

В цей час в нього виник змішаний (прямий, - на викрадення крадіжки, невизначений на вид та кількість майна) умисел на здійснення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) з домогосподарства, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі, реалізовуючи свій злочинний умисел на здійснення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), - обвинувачений ОСОБА_5 шляхом вільного доступу проник на неогороджену територію домогосподарства, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , фактичним користувачем якого є потерпілий, - ОСОБА_11 .

Зайшовши на територію вищевказаного домогосподарства, обвинувачений підійшов до гаражного приміщення, де, попередньо переконавшись, що за його злочинними діями ні власник майна ні треті особи не спостерігають, - діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, з метою збагачення за рахунок чужого майна, через незачинені на замок двері, - проник до гаражного приміщення, звідки таємно викрав велосипед синього кольору, вітчизняного виробника, марки «Україна», вартістю 883 гривні 33 копійки.

З місця вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_5 зник, а викраденим майно розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 883 грн. 33 коп.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

- Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , що мали місце 12.03.2020 року суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, - як умисні, протиправні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

В даному випадку об`єктом крадіжки є право власності на майно фізичної особи, - потерпілого ОСОБА_11 , - право власності на речі матеріального світу.

Предметом крадіжки є саме майно потерпілої особи, - речі матеріального світу, - майно потерпілого ОСОБА_11 у виді велосипеду синього кольору, вітчизняного виробника, марки «Україна», вартістю 883 гривні 33 копійки.

Об`єктивна сторона злочину, - дії обвинуваченого ОСОБА_5 , спрямовані на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої особи, які виразилися в незаконному фізичному переміщенні викраденої речі, яке було спрямоване на викрадення майна з іншого приміщення.

Суб`єктом даного злочину є обвинувачений ОСОБА_5 , так як суб`єктом кваліфікованої крадіжки (ч. 3 ст. 185 КК Укаїни) є фізична осудна особа, яка на момент вчинення злочину досягла віку 14 років.

Суб`єктивна сторона даного злочину, - прямий, (направлений на викрадення майна), невизначений, (щодо кількості та виду майна), умисел обвинуваченого ОСОБА_5 на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої фізичної особи, - потерпілого ОСОБА_11

Крадіжка майна є закінченою з моменту, коли обвинувачений ОСОБА_5 повністю здійснив умисел на заволодіння майном потерпілої фізичної особи, - ОСОБА_11 , та мав реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, - з моменту полишення території домогосподарства, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, кваліфікуючою ознакою складу злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, та який вчинив ОСОБА_5 є вчинення злочину, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Проникнення це таємне, відкрите чи з застосуванням насильства вторгнення у житло, приміщення або сховище з метою вчинення крадіжки.

Проникнення пов`язане з доступом до майна таємно, шляхом докладання зусиль чи насильства (фізичного чи психологічного), обману, підкупу або недозволеного входу через відкриті двері.

Відповідно, в діях обвинуваченого ОСОБА_5 міститься така кваліфікуюча ознака, як проникнення, пов`язане з доступом до чужого майна таємно, шляхом недозволеного проникнення до приміщення гаражу, - шляхом проникнення через незамкнені на запірний пристрій двері.

Інше приміщення, - різного роду будівлі, споруди, які призначені для розміщення людей або майна, таке інше приміщення може бути постійним, тимчасовим, стаціонарним чи пересувним. Під іншим приміщенням слід розуміти внутрішню частину будівлі або споруди, у якому знаходиться, зберігається або охороняється майно.

В даному випадку в поняття інше приміщення входить приміщення гаражу, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в даному випадку в діях обвинуваченого ОСОБА_5 міститься така кваліфікуюча ознака крадіжки, як повторність.

Так, згідно примітки 1 до ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189 191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка вчинила будь яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК України.

Так, як вбачається з довідки вимоги на судимість у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , станом на вчинення даного злочину, (станом на 12.03.2020 року), та який є предметом доказування в даному кримінальному провадженні, - обвинувачений ОСОБА_5 мав незняту та непогашену судимість за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, яку він отримав за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 14.10.2011 року.

Згідно з вищевказаним вироком ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням положення ст. 71 КК України, - засуджено до покарання у виді 3 роки 5 місяців 22 дні.

Обвинувачений ОСОБА_5 відбував реальне покарання у виді позбавлення волі в Райковській ВК Житомирської області (№73), та був звільнений 22.12.2014 року по відбуттю строку покарання.

Відповідно, - з 22.12.2014 року у обвинуваченого ОСОБА_5 почався відлік обчислення строків погашення судимості, а так як ОСОБА_5 був засуджений за вчинення тяжкого злочину (ч. 3 ст. 185 КК України), то до нього слід застосувати положення п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України, згідно якої, - такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

З огляду на вищевказану норму матеріального права (п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України), - обвинувачений ОСОБА_5 не мав би судимість за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 14.10.2011 року лише 23.12.2020 року, - по сплину 6 (шести років) з дня відбуття покарання за вищевказаним вироком.

Проте, - обвинувачений ОСОБА_5 був засуджений Кагарлицьким районним судом Київської області 05.05.2020 року, та 25.05.2021 року за вчинення злочинів, які передбачено ч.ч. 2, 3 ст. 185 УУ України.

Відповідно, станом на 12.03.2020 року, - вчинення нового злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України (який є предметом доказування в даному кримінальному провадженні), - обвинувачений ОСОБА_5 мав незняту та непогашену судимість за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, а тому, - згідно примітки 1 до ст. 185 КК України, - в його діях є така кваліфікуюча ознака, як повторність.

- по епізоду вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що мав місце 03 квітня 2020 року:

- обвинувачений ОСОБА_5 , маючи непогашенуу встановленому законом судимість за вчинення злочинів, пов`язаних з таємним викраденням чужого майна (крадіжка), після реального відбування покарання у виді позбавлення волі, - на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин:

- 03 квітня 2020 року близько 20 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_5 знаходився на території домоволодіння, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_2 , користувачем якого є потерпіла фізична особа, - ОСОБА_12 , з яким у обвинуваченого ОСОБА_5 була усна домовленість на виконання господарських робіт по домогосподарству, та в зв`язку з чим мав вільний доступ до домогосподарства та господарських споруд та майна, що розташоване на території домогосподарства.

В той час, коли фактичний користувач вищевказаного домоволодіння, - потерпіла фізична особа ОСОБА_12 знаходився в житловому будинку вищевказаного домогосподарства, - обвинувачений ОСОБА_5 у власних потребах шляхом вільного доступу зайшов до господарського приміщення, в якому зберігалося господарське приладдя.

В цей час у обвинуваченого ОСОБА_5 виник раптовий, визначений умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), - крадіжку господарського приладдя.

Далі, обвинувачений ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями потерпіла фізична особа, - ОСОБА_12 , та треті особи, - не спостерігають, - діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, з метою збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, - таємно викрав з господарського приміщення заточний станок для цепів марки Зенит ЗДЦ-350, вартістю 1032.92 грн., подовжувача білого кольору на 2 гнізда, довжиною 12 метрів, вартістю 190,67 грн., акамуляторний обприскувач біло-зеленого кольору марки « FORESTA» моделі BS-18 на 18 літрів, вартістю 1161,00 гривні та кутову шліфувальну машинку світло-сірого кольору марки «Інтерскол» модель УШМ 125 вартістю 657,00 грн., та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 3041,59.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, яке мало місце 04.04.2020 року, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

- Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, - як умисні, протиправні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

В даному випадку об`єктом крадіжки є право власності на майно фізичної особи, - потерпілого ОСОБА_12 , - право власності на речі матеріального світу.

Предметом крадіжки є саме майно потерпілої особи, - речі матеріального світу, - майно потерпілого ОСОБА_12 у виді:

- станку для цепів марки Зенит ЗДЦ-350, вартістю 1032.92 грн.;

- подовжувача білого кольору на 2 гнізда, довжиною 12 метрів, вартістю 190,67 грн.;

- акамуляторного обприскувача біло-зеленого кольору марки « FORESTA» моделі BS-18 на 18 літрів, вартістю 1161,00 гривні;

- кутової шліфувальної машинки світло-сірого кольору марки «Інтерскол» модель УШМ 125 вартістю 657,00 грн.

Об`єктивна сторона злочину, - дії обвинуваченого ОСОБА_5 , спрямовані на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої особи, які виразилися в незаконному фізичному переміщенні викрадених речей, яке було спрямоване на викрадення майна з іншого приміщення.

Суб`єктом даного злочину є обвинувачений ОСОБА_5 , так як суб`єктом кваліфікованої крадіжки (ч. 2 ст. 185 КК Укаїни) є фізична осудна особа, яка на момент вчинення злочину досягла віку 14 років.

Суб`єктивна сторона даного злочину, - прямий, (направлений на викрадення майна), невизначений, (щодо кількості та виду майна), умисел обвинуваченого ОСОБА_5 на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої фізичної особи, - потерпілого ОСОБА_12 .

Крадіжка майна є закінченою з моменту, коли обвинувачений ОСОБА_5 повністю здійснив умисел на заволодіння майном потерпілої фізичної особи, - ОСОБА_12 , та мав реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, - з моменту полишення території домогосподарства, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_2 .

Додатково суд зазначає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 по епізоду, який мав місце 03.04.2020 року, - не містять такої кваліфікуючої ознаки вчинення кримінального правопорушення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), - як проникнення до житла та іншого приміщення, так як судом в судовому засіданні встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою фізичною особою, - ОСОБА_12 існувала усна домовленість про виконання обвинуваченим на платній основі господарських робіт на території домогосподарства, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_2 , та в зв`язку з чим, - обвинувачений ОСОБА_5 мав вільний доступ до приміщень, які розташовані на теритоорії вищевказаного домогосподарства, та, відповідно, - мав вільний доступ до речей, які розміщені на території вищевказаного домогосподарства, окрім того, - як встановлено судом в судовому засіданні, - умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) у обвинуваченого ОСОБА_5 виник безпосередньо в той момент, коли він знаходився в приміщенні, в якому знаходилися речі, які в подальшому обвинувачений ОСОБА_5 викрав.

Що стосується кваліфікуючої ознаки складу злочину, який передбачено ч. 2 ст. 185 КК України, та який вчинив ОСОБА_5 03.04.2020 року, - вчинення злочину повторно, то обгрунтування повторності в діях обвинуваченого ОСОБА_5 судом наведено вище по тексту мотивувальної частини даного вироку, - при обгрунтуванні наявності кваліфікуючої ознаки повторність під час здійснення обвинуваченим кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, та факт якого мав місце 12.03.2020 року.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Свою вину у вчиненні злочинів, які передбачено ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю, беззаперечно, та в судовому засіданні показав наступне.

Положення ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України йому судом роз`яснено та зрозумілі, проте, він бажає дати показання по суті справи.

Зазначив, що обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті, - відповідають дійсності і ним не оспорюються.

На запитання складу суду обвинувачений ОСОБА_5 дав наступні показання:

- по епізоду крадіжки, яка мала місце 03.04.2020 року, - додатково пояснив, що між ним та ОСОБА_12 було укладено в усній формі договір про те, що він в домогосподарстві ОСОБА_12 за визначену господарем (потерпілим) винагороду буде здійснювати господарчі роботи, а тому він мав вільний доступ до приміщень, які розташовані на території даного домогосподарства та мав вільний доступ до речей (інструменти, різного роду приладдя), які знаходяться на території даного домогосподарства.

- 03.04.2020 року він здійснював роботи на території домогосподарства ОСОБА_12 , в вечірній час він зайшов в господарське приміщення, де зберігалися інструменти.

В цей час у нього виник умисел, що вкрасти деякі інструменти, щоб потім їх продати, та отримати за це кошти, так як йому потрібні були кошти на придбання продуктів харчування.

Так як господар, - ОСОБА_12 , - був в будинку, він взяв станок для цепів, подовжувач білого кольору, акамуляторний обприскувач, кутову шліфувальну машинку, після чого він полишив територію домогосподарства ОСОБА_12 та пішов з викраденими речами до себе до хати.

На даний час всі викрадені речі повернуто потерпілим, а тому потерпілі до нього претензій не мають.

Під час вчинення крадіжок він в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

У вчиненому щиро розкаюється, усвідомлює всю протиправність своїх дій, просить суд суворо його не карати.

Просить суд зменшити йому покарання, ніж те, яке просить прокурор, адже він має досить похилий вік, має супутні хвороби, а тому йому вже важко відбувати реальне покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарань.

Станом на даний час він дійсно усвідомив протиправність своїх дій, а тому по поверненню до свого місця проживання він обіцяє не скоювати злочинів, а заробляти на життя лише чесною працею.

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_5 , які були надані ним в добровільному порядку під час судового слідства (в присутності захисника, - адвоката ОСОБА_10 ), з яких видно, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому злочинних діях, - суд переконаний, що визнання вини обвинуваченим та відповідні його покази, - не є результатом якихось погроз з боку потерпілої сторони, чи третіх осіб, або погроз чи обіцянок працівників правоохоронних органів (слідчих, прокурорів), приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 є логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, - достовірними та обґрунтованими, а тому вони є однією із підстав для притягнення обвинуваченого ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінальних правопорушень, які передбачено ч. 2 ст. 185, та ч. 3 ст. 185 КК України.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, які передбачено ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, - органами досудового слідства зібрано і інші докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, однак, за клопотанням сторони обвинувачення (прокурора ОСОБА_6 ), - проти чого сторона захисту (обвинувачений ОСОБА_5 , та його захисник, - адвокат ОСОБА_10 ) не заперечували, та в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, - суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за недоцільне:

- допит потерпілих;

- допит свідків, які зазначені в додатку до обвинувального акту;

- дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченого, які були зібрані органами досудового розслідування під час проведення досудового слідства, -

- обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що стосуються речових доказів, обґрунтовуючи своє рішення наступним:

- Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_5 в присутності його захисника, - адвоката ОСОБА_10 , - було роз`яснено судом в судовому засіданні, які обвинуваченому зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів.

Що стосується недопиту судом потерпілого ОСОБА_12 , то потерпілим ОСОБА_12 на адресу суду 15.01.2021 року подана письмова заява клопотання, в якій потерпілий ОСОБА_12 просить слухати дане кримінальне провадження без його участі, що стосується призначення покарання (виду та розміру), - то в даному питанні повністю покладається на розсуд суду.

Що стосується недопиту судом потерпілого ОСОБА_11 , то потерпілим ОСОБА_11 на адресу суду 09.03.2021 року подана письмова заява клопотання, в якій потерпілий ОСОБА_11 просить суд слухати дане кримінальне провадження без його участі, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 , - не має, щодо призначення виду та міри покарання, - покладається на розсуд суду.

Щодо недопиту свідків, які зазначені в додатку до обвинувального акту, - то суд зазначає, що сторона обвинувачення (прокурор) в судовому засіданні відмовилася від допиту свідків в зв`язку з беззаперечним визнанням вини обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочинів, які передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Суд вважає, що це є процесуальне право прокурора, та така процесуальна дія прокурора, яка полягає в недопиті свідків обвинувачення, - не суперечить положенню ч. 3 ст. 349 КПК України.

Щодо недослідження письмових доказів, які зібрані стороною обвинувачення під час проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, - то суд зазначає, що сторона обвинувачення (прокурор) в судовому засіданні відмовилася від дослідження інших доказів в зв`язку з беззаперечним визнанням вини обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочинів, які передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Суд вважає, що це є процесуальне право прокурора, та така процесуальна дія прокурора, яка полягає в недослідженні інших доказів, які були зібрані під час досудового розслідування, - не суперечить положенню ч. 3 ст. 349 КПК України.

Матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 :

- згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , який видано 23 серпня 2002 року Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області, - ОСОБА_5 народжився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Тростянець Сумської області, відповідно, - ОСОБА_5 на час скоєння кримінальних правопорушень, які передбачено ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, - досягнув віку кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, так як кримінальна відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, які передбачено ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України настає з моменту досягнення осудною особою віку 14 ти років, відповідно, - обвинувачений ОСОБА_5 є суб`єктом вчинення кримінальних правопорушень, які передбачено ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України;

- згідно довідки вимоги про судимість № 69 - 19052023, станом на 22.05.2023 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, - є наступні відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності, а саме, - був засуджений:

- 12.03.1993 року Іванківським районним судом Київської області за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та додаткового покарання у виді конфіскація майна.

Вирок набрав законної сили 22.03.1993 року.

Звільнений 24.09.1993 року з установи відбування покарання на підставі ст. 4 Указу Президента України «Про амністію»;

- 24.07.1995 року Іванківським районним судом Київської області за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 140 КК України до основного покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі та додаткового покарання у виді конфіскація майна.

Вирок набрав законної сили 08.08.1995 року.

Звільнений 17.05.1999 року з установи відбування покарання по відбуттю строку покарання;

- 05.10.1999 року Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочинів, які передбачені ст. 94, ст. 140 КК України, з застосуванням положень ст.ст. 14, 42, 26 КК України до покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі, та додаткового покарання у виді конфіскації майна, застосовано положення ст. 14 КК України, - примусове лікування від алкоголізму.

Вирок набрав законної сили 27.10.1999 року.

05.09.2008 року вищевказаний вирок було переглянуто Бердичівським міським судом Житомирської області, та невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на обмеження волі.

Звільненний 15.12.2010 року на підставі ухвали Бердичівського міського суду Житомирської області, на підставі положень ст. 81 КК України - умовно достроково на 5 місяців 22 дні;

- 14.10.2011 року Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 місяців 22 дні.

Вирок вступив в законну силу 01.11.2011 року.

Звільнений 22.12.2014 року по відбуттю терміну покарання;

- 05.05.2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Вирок набрав законної сили 05.06.2020 року.

24.05.2021 року Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 2 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 24.06.2021 року.

Суд, оцінюючи даний доказ (довідка вимога на судимість), який характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , - констатує той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 схильний до вчинення кримінальних правопорушень проти власності, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів даної категорії, раніше відбував реальне покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, - з даного доказу вбачається, що на момент вчинення даного злочину, - обвинувачений ОСОБА_5 мав не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за попереднім вироком суду (за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 14.10.2011 року, згідно з яким ОСОБА_5 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України), - що і послугувало для визнання того факту, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 міститься така кваліфікуюча ознака вчинення кримінального правопорушення (крадіжка), - як повторність;

- згідно вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 14 жовтня 2011 року в справі № 1 113/11:

- ОСОБА_5 визнати винним:

- за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

На підставі положення ст. 71 КК України приєднати до призначеного покарання підсудному ОСОБА_5 не відбуту частину покарання за вироком Кагарлицького районного суду від області 05.10.1999 року, згідно з яким ОСОБА_5 було засуджено за ст. 94, ст. 140 ч. 3, ст. 42 КК України до 12 років позбавлення волі, призначивши остаточне покарання засудженому ОСОБА_5 у виді 3 ( трьох ) років 5 місяців 22 дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховувати з моменту затримання, - з 30.06.2011 року;

- згідно вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 05.05.2020 року в справі № 368/1626/19:

- ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні по ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 вираховувати з дня приведення вироку суду до виконання;

- згідно вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 24.05.2021 року в справі № 368/566/20:

- ОСОБА_5 визнати винним за ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за даним вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 05.05.2020 року і остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у виді З років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_13 вираховувати з часу приведення вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 05.05.2020 року до виконання - з 21.07.2020 року;

- згідно довідки характеристики № 119/02 42, яка видана 24.03.2020 року виконавчим комітетом Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області, - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - проживає в АДРЕСА_3 , в житловому будинку, що належить ОСОБА_12 , з 18 квітня 2016 року.

За місцем проживання характеризується посередньо;

- згідно довідки № 163, яка видана 21.04.2020 року КНП КРР «Кагарлицька Центральна Районна Лікарня», - ОСОБА_5 , 1974 року народження, проживаючий по АДРЕСА_1 , - за психіатричною допомогою не звертався, в психіатричному кабінеті КНП КРР «Кагарлицька ЦРЛ» не спостерігався;

- згідно довідки № 298, яка видана 21.04.2020 року КНП КРР «Кагарлицька Центральна Районна Лікарня», - ОСОБА_5 , 1974 року народження, проживаючий по АДРЕСА_1 , - в наркологічному кабінеті КНП КРР «Кагарлицька ЦРЛ» не спостерігався, за наркологічною допомогою не звертався;

- що ж до досудової доповіді органу пробації у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , то, відповідно, - така доповідь не витребовується, та, відповідно, - не враховується судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, з огляду на наступне:

- згідно ч. 2 ст. 314 1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

- згідно п. 2 ч. 4 ст. 314 1 КПК України досудова доповідь не складається щодо особи, яка вже відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Отже, обвинувачений ОСОБА_5 вже відбуває реальне покарання у виді позбавлення волі за вироком іншого суду, а тому витребовувати та враховувати досудову доповідь у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 для її подальшого дослідження та врахування під час призначення виду та розміру покарання, - немає процесуальної необхідності.

Матеріали кримінального провадження стосовно речових доказів:

- в матеріалах кримінального провадження міститься постанова слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області від 20.03.2020 року, згідно резолютивної частини якої:

1. Визнати в якості речового доказу велосипед вітчизняного виробника марки «Україна» синього кольору, жіночого типу, з явними ознаками зварювання в нижній його частині, з подряпинами та пошкодженнями експлуатаційного характеру, захисні крила серебристо сірого кольору;

2. Речові докази передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 .

Згідно розписки від 20.03.2020 року про збереження майна, переданого на відповідальне зберігання, яка написана власноруч потерпілим ОСОБА_11 , - речовий доказ у виді доказу велосипеду вітчизняного виробника марки «Україна» синього кольору, жіночого типу, з явними ознаками зварювання в нижній його частині, з подряпинами та пошкодженнями експлуатаційного характеру, захисні крила серебристо сірого кольору, - знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 ;

- в матеріалах кримінального провадження міститься постанова слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області від 21.04.2020 року, згідно резолютивної частини якої:

1. Визнати в якості речових доказів акумуляторний обприскувач біло зеленого кольору марки «FORESTA» моделі BS 18 на 18 літрів.

2. Речові докази передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 ;

- в матеріалах кримінального провадження міститься постанова слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області від 21.04.2020 року, згідно резолютивної частини якої:

1. Визнати в якості речових доказів дві пластикові пляшки олії ємкістю 1 літр кожна на одній з бутилок мається етикетка «Старокиївський Квас білий» на іншій пляшці є кришка із написом «FANTA».

2. Речові докази передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 .

Згідно розписки від 23.04.2020 року про збереження майна, переданого на відповідальне зберігання, яка написана власноруч потерпілим ОСОБА_12 , - речові докази у виді акумуляторного обприскувача біло зеленого кольору марки «FORESTA» моделі BS 18 на 18 літрів, двох пластикових пляшок олії ємкістю 1 літр кожна на одній з бутилок мається етикетка «Старокиївський Квас білий» на іншій пляшці є кришка із написом «FANTA», - знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_12 .

Зміна обвинувачення, визнання частини обвинувачення необгрунтованою, - судом в рамках даного кримінального провадження не здійснювалися.

Обставинами, які згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є, - рецидив злочинів.

Своє рішення щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_5 рецидиву злочину, то таку правову позицію суд обгрунтовує наступним:

- так, як вбачається з довідки вимоги на судимість № 69 19052023/32012, - обвинувачений ОСОБА_5 05.10.1999 року був засуджений Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочинів, які передбачені ст. 94, ч. 3 ст. 140 КК України з застосуванням положень ст.ст. 14, 42, 26 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років та додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Вищевказаний вирок набрав законної сили 27.10.1999 року.

Суд зазначає, що станом на сьогодні, - ст. 94 КК України (в редакції станом на 1999 року, - на момент засудження ОСОБА_5 ), - є статтею 115 КК України, - умисне вбивство.

Звільнений був ОСОБА_5 15.12.2010 року, - на підставі ухвали суду умовно достроково на 5 місяців 22 дні.

Наступний раз ОСОБА_5 був засуджений 14.10.2011 року за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, - тобто, - станом на час винесення вироку від 14.10.2011 року ОСОБА_5 мав незняту та непогашену судимість за вироком Кагарлицького районного суду від 05.10.1999 року, - з огляду на положення п. 9 ч. 1 ст. 89 КК України, згідно з якою такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий зочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбування покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Також в даному випадку слід застосувати положення ч. 5 ст. 90 КК України, де, зокрема, зазначено, що якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить кримінальне правопорушення, перебіг строку погашення судимості переривається і очислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожне кримінальне правопорушення після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останнє кримінальне правопорушення.

Звільнений був ОСОБА_5 22.12.2014 року по відбуттю строку покарання.

Наступний раз ОСОБА_5 був засуджений 05.05.2020 року за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Суд зазначає, що станом на момент засудження, а саме, - станом на 05.05.2020 року ОСОБА_5 мав незняту та непогашену судимість за вчинення злочину, який передбачено ст. 115 КК України (ст. 94 КК України, - на момент засудження за цією статтею), - на підставі положень п. 9 ч. 1 ст. 89, ч. 5 ст. 90 КК України.

Строк відбування покарання за даним вироком відраховується з 21.07.2020 року, та з того часу ОСОБА_5 відбуває реальне покарання у виді позбавлення волі, - станом на даний час, - станом на час винесення даного вироку.

Наступний раз ОСОБА_5 був засуджений 24.05.2021 року Кагарлицьким районним судом за вчинення злочину, який передбачено ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

Суд зазначає, що станом на момент засудження, а саме, - станом на 05.05.2020 року ОСОБА_5 мав незняту та непогашену судимість за вчинення злочину, який передбачено ст. 115 КК України (ст. 94 КК України, - на момент засудження за цією статтею), - на підставі положень п. 9 ч. 1 ст. 89, ч. 5 ст. 90 КК України.

Отже, станом на момент винесення даного вироку, суд вважає, що у ОСОБА_5 є в наявності не знята та не погашена в установленому порядку судимість за вчинення злочину, який передбачено ст. 115 КК України, що передбачає наявність такої обтяжуючої обставини, як рецидив злочинів (п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України), - з огляду на положення ст. 34 КК України.

Згідно ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

- Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, - враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , наслідки вчинених кримінальних правопорушень, наявності відомостей про судимість, позицію державного обвинувача (прокурора), позицію потерпілої сторони.

Що стосується тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), то суд зазначає наступне:

Так, санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 с т. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно, з огляду на положення ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12, ст.ст. 23, 24 КК України обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, - нетяжкий злочин.

Так, санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 с т. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно, з огляду на положення ч.ч. 1, 3, 5 ст. 12, ст.ст. 23, 24 КК України обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, - тяжкий злочин.

Відповідно, - в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочину (в їх сукупності).

Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_5 , то, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, раніше неодноразово судимий, раніше відбував реальну міру покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочинів проти вланості та проти життя особи, відповідно, - суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 має стійку антисоціальну направленість, схильний до вчинення злочинів проти власності.

Щодо наслідків кримінального вчинених кримінальних правопорушень (нетяжкого та тяжкого злочину), то суд зазначає, що всі викрадені речі повернуто потерпілим ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , що підтверджується власноруч написаними розписками потерпілих, та які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Проте, суд констатує той факт, що викрадені речі були повернуті обвинуваченим ОСОБА_5 не в добровільному порядку, а лиш завдяки працівникам поліції, а тому суд констатує той факт, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 відсутня така ознака, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 , та яка передбачена п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, - добровільне відшкодування завданого збитку.

Що стосується позиції сторони обвинувачення (прокурора), то в судовому засіданні прокурор просила суд винести судове рішення у виді вироку, згідно з яким:

- визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за вчинення даного злочину у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, - шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, - призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Далі, на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, - покарання, призначеного за даним вироком, - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, та покарання, призначеного за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 24.05.2021 року (призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 місяці позбавлення волі), - призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Суд зазначає, що позиція прокурора, яка полягає в тому, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 неможливо здійснити без ізоляції від суспільства, - то суд таку позицію прокурора сприймає позитивно.

Що стосується позиції потерпілої сторони, то в матеріалах кримінального провадження містяться письмові заяві потерпілих ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , в яких потерпілі зазначають, що при вирішенні питання про призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , - покладаються на розсуд суду.

Що стосується сторони захисту (обвинуваченого та його захисника). то в судовому засіданні сторона захисту вину визнала повністю, беззаперечно, та просила суд призначити меньший розмір покарання, ніж той розмір, який вимагає сторона обвинувачення (прокурор) в судовому засіданні.

Отже, враховуючи ті обставини, що:

- обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, раніше відбував реальне покарання у виді позбавлення волі за скоєння кримінальних правопорушень проти вланості та проти життя особи, та після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив нові кримінальні правопорушення проти власності, які по ступеню тяжкості відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 неможливо здійснити в умовах, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185, та ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів), та з застосуванням положень ч.ч. 1 ст. 70 КК України (з урахуванням попереднього вироку суду.

Так, згідно ч. 1 ст. 70 КК України:

- При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Так, в даному кримінальному провадженні має місце сукупність кримінальних правопорушень, яка складається із кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 185 КК України, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

За вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 185 КК України (нетяжкого злочину) ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

За вчинення кримінального кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 185 КК України (тяжкого злочину) ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності вищевказаних кримінальних правопорушень (нетяжкого та тяжкого злочину), - шляхом поглинення меньш суворого покарання (позбавлення волі строком на 2 роки) більш суворим покаранням (позбавлення волі строком на 3 роки), - призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Також в даному кримінальному провадженні слід застосувати положення ч.ч. 1 ст. 70 КК України щодо вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 24.05.2021 року, ( згідно з яким ОСОБА_5 було засуджено до покарання у виді 3 (три) роки 2 місяці позбавлення волі).

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України:

- За правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Отже, - на підставі положень ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, а саме, - шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком суду (3 (три) роки позбавлення волі), та покарання, призначеного за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 24.05.2021 року, ( 3 (три) роки 2 місяці позбавлення волі), -

- слід призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.

Термін відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 21.07.2020 року, - з часу приведення вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 05.05.2020 року до виконання.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_5 судом в судовому засіданні не виявлено.

Цивільний позов:

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не заявлено.

Мотиви ухвалення інших рішень, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

- Вирішення питання щодо речових доказів і документів врегульовано ст. 100 КПК України, так:

- згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому:

- згідно п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, - гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Враховуючи вищевикладену норму КПК України, що стосується речових доказів, суд приходить до висновку щодо наступного:

- акумуляторний обприскувач біло зеленого кольору марки «FORESTA», модель BS 18, на 18 літрів;

- пластикову пляшку олії ємністю 1 літр, на якій міститься етикетка «Старокиївський Квас білий»;

- пластикову пляшку олії ємністю 1 літр, яка закрита кришкою із написом «FANTA», - які згідно зберігальної розписки від 23.04.2020 року знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_12 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Ліщинка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 23 червня 2000 року Міським Відлділом № 2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тел. моб.: НОМЕР_4 ), -

- залишити потерпілому ОСОБА_12 на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України;

- велосипед вітчизняного виробника марки «Україна» синього кольору, жіночого типу, з явними ознаками зварювання в нижній його частині, з подряпинами та пошкодженнями експлуатаційного характеру, з захисними крилами сріблясто сірого кольору, - який згідно зберігальної розписки від 20.03.2022 року знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця селище Глеваха Васильківського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тел. моб.: НОМЕР_5 ), - залишити потерпілому ОСОБА_11 на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Спеціальна конфіскація в рамках даного кримінального провадження, - судом не застосовується.

Рішення щодо роцесуальних витрат:

Питання процесуальних витрат в кримінальному провадженні врегульовано положенням Глави 8 Процесуальні витрати.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 118 ЦПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Згідно ч. 1 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та кеспертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Згідно ч. 4 ст. 122 КПК України експертам, спаціалістам і перекладачам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - в рамках даного кримінального провадження процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження:

Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні передбачені ст. 131 КПК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Такий вид забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, - в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_14 , - не застосовувався, правових підстав для обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, - немає, так як обвинувачений ОСОБА_5 на даний час відбуває реальне покарання у виді позбавлення волі на підставі вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 24.05.2021 року в Державній Установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)».

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 23, 24, 50, п. 9 ч. 1 ст. 51, 61, 65, 66, 67, 70, 72, 75, 76, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), який передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, як за вчинення умисних, протиправних дій, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, як за вчинення умисних, протиправних дій, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, - призначити ОСОБА_5 за вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі положень ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, а саме, - шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком суду (3 (три) роки позбавлення волі), та покарання, призначеного за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 24.05.2021 року, ( 3 (три) роки 2 місяці позбавлення волі), -

- призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.

Термін відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 21.07.2020 року, - з часу приведення вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 05.05.2020 року до виконання.

Цивільний позов:

- Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по справі:

- акумуляторний обприскувач біло зеленого кольору марки «FORESTA», модель BS 18, на 18 літрів;

- пластикову пляшку олії ємністю 1 літр, на якій міститься етикетка «Старокиївський Квас білий»;

- пластикову пляшку олії ємністю 1 літр, яка закрита кришкою із написом «FANTA», - які згідно зберігальної розписки від 23.04.2020 року знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_12 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Ліщинка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 23 червня 2000 року Міським Відлділом № 2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тел. моб.: НОМЕР_4 ), -

- залишити потерпілому ОСОБА_12 на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України;

- велосипед вітчизняного виробника марки «Україна» синього кольору, жіночого типу, з явними ознаками зварювання в нижній його частині, з подряпинами та пошкодженнями експлуатаційного характеру, з захисними крилами сріблясто сірого кольору, - який згідно зберігальної розписки від 20.03.2022 року знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця селище Глеваха Васильківського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тел. моб.: НОМЕР_5 ), - залишити потерпілому ОСОБА_11 на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Спеціальна конфіскація в рамках даного кримінального провадження, - судом не застосовується.

Процесуальні витрати:

Процесуальних витрат в даному кримінальному провадженні немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження:

- Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні не застосовувалися.

Запобіжний захід.

Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу, - не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_15 Закаблук