УХВАЛА

СЛІДЧОГО СУДДІ

(повний текст)

07 червня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області капітан ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 7 ст. 111-1 КК України.,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло зазначене клопотання, зі змісту якого випливає, що у громадянина України ОСОБА_6 після 20.02.2014, тобто початку військової операції РФ на території Автономної Республіки Крим, внаслідок якої відбулась окупація частини території України, а в подальшому послідувала збройна агресія РФ на сході України і окупація частини Донецької і Луганської областей України, виник та сформувався стійкий злочинний умисел, направлений на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, який після початку 24.02.2022 повномасштабної війни Російської Федерації проти України в умовах воєнного стану реалізувався у вчиненні ОСОБА_6 конкретних злочинних дій.

Так, 30-31 березня 2022 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , зустрів на подвір`ї будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 раніше знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_6 діючи умисно, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, з метою виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, в умовах швидкого розвитку суспільства в України та глобального інформаційного простору де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на нав`язування певному колу осіб думки про правомірність збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, промовив раніше знайомим громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вислови наступного змісту: - «Исконно, Донецк бьіл Русским, eта земля пренадлежит россии, руководство должно понимать eто и пойти на уступки и отдать россии все что ей пренадлежит.», «Все что происходит в стране зто вина президента и руководства, они не хотят порядка и мира в нашей стране, а от россия может нам помочь, может построить мир, они могут финансировать, они могут вьівести нас в люди, а Украина сейчас отбивает «врага», но етого делать не нужно, нужно идти под контроль россии, она поможет, а Украина получается сейчас под американцами и они ведут войну против россии с помощью Украиньі. То что сейчас происходят обстрельі и убийства мирних, ето все дело рук президента - ето фейк, чтобьі больше просить у Америки, россия - зто наш спаситель и только с россией мьі можем чувствовать себя нормально».

Згідно висновку експерта ІСТЕ СБУ від 03.02.2023 №202/11 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи у висловлюваннях ОСОБА_6 міститься виправдовування збройної агресії російської федерації та заперечення збройної агресії російської федерації проти України.

Крім цього, не раніше 09.08.2022, більш точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені, громадянин України ОСОБА_6 , знаходячись на території окупованого збройними силами російської федерації м. Херсон, діючи умисно, ігноруючи передбачений Конституцією України громадянський обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, пішов на співпрацю з державою-агресором та її окупаційною адміністрацією, а саме прийняв пропозицію від невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа представників окупаційної влади та збройних сил російської федерації та добровільно зайняв посаду командира незаконного збройного воєнізованого формування «Отдельньїй добровольческий разведовательньій батальйон им. В.Ф. Маргелова», створеного на тимчасово окупованій території м. Херсон представниками держави-агресора. Основними завданнями вказаного незаконного збройного воєнізованого формування є: здійснення розвідувальної діяльності, захист окупованих територій від Збройних Сил України силовим шляхом, ведення бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або само організовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Обіймаючи зазначену посаду громадяни України ОСОБА_6 , здійснюючи свою протиправну діяльність в інтересах держави- агресора та з метою підтримання окупаційної влади м. Херсон, крім іншого, носить військову форму та знаки розрізнення представників збройних сил окупаційної влади російської федерації у вигляді шеврону з прапором російської федерації, схиляє місцевих мешканців до незаконного співробітництва з окупаційною владою та вступу до лав очолюваного ним незаконного збройного формування.

13.03.2023 у відповідності до ст. 278 КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 7 ст. 111-1 КК України під розписку вручено члену сім`ї ОСОБА_6 та голові житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання ОСОБА_6 , крім того, повідомлення про підозру поштовим зв`язком направлено за місцем реєстрації підозрюваного.

14.03.2023 у відповідності до п. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 на 21.03.2023, 22.03.2023, 23.03.2023 було опубліковано на сайті загальнодержавного засобу масової інформації - «Урядовий кур`єр», за результатами чого підозрюваний не з`явився.

20.03.2023 у відповідності до п. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 на 21.03.2023, 22.03.2023, 23.03.2023, 27.03.2023, 28.03.2023, 29.03.2023 було опубліковано на сайті «Офіс Генерального прокурора», за результатами чого підозрюваний не з`явився.

Станом на теперішній час, будь-яких відповідей на належне повідомлення про підозру до органу слідства від ОСОБА_6 не надходило, що свідчить про його умисне ухилення від органів досудового розслідування.

Також, відповідно до інформації Державної прикордонної служби України, 09.08.2022 ОСОБА_6 переткнув державний кордон України в пункті пропуску - «Старокозаче», та на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території.

30.03.2023 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, цього ж дня винесено постанову про оголошення останнього у міжнародний розшук.

Прокурор просив слідчого суддю обрати підозрюваному запобіжний захід - тримання під вартою, захисник заперечував.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. За даними, наявними в розпорядженні суду, перебуває в міжнародному розшуку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України суд може розглядати клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, у поданому детективом клопотанні міститься дані, що 30 березня 2023 року ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, які дають підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що згідно відповіді, яка надійшла від оперативного підрозділу Броварського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, на виконання доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_6 , можливо, на виконання завдань невстановлених осіб, 09.08.2022 року перетнув державний кордон України та Республіки Молдова в міжнародному пункті пропуску «Старокозаче» разом із своєю співмешканкою - громадянкою України ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та прибув на тимчасово окуповану територію Херсонської області, де добровільно створив та очолив незаконне збройне військове формування під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». За оперативними даними, ОСОБА_6 на даний час перебуває на території російської федерації.

Так, підозрюваний постійно проживає на території російської федерації, тобто держави, яка відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» за № 2268-VIII від 18.01.2018 визнана країною-агресором.

Враховуючи вищевказані обставини, підозрюваний з метою уникнення від відповідальності на території України, за інкриміноване йому кримінальне правопорушення (злочин), за який вразі доведеності вини передбачено реальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, може і надалі переховуватись від органів досудового розслідування та суду на території країни-агресора.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 (параграф 80, заява № 33977/96) тяжкість покарання, як обставина сама по собі вже може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, оскільки суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення підозрюваного.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний будучи на волі, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, як самостійно, так і через інших осіб, оскільки анкетні відомості свідків наявні при матеріалах цього клопотання.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, шляхом подальшого збору та передання представникам іноземної держави інформації, яка завдає шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України.

Відповідно до ст. 178 КПК України в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані у ході досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є достатньою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан підозрюваного дозволяє йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При визначенні виду запобіжного заходу врахуванню підлягає і відповідна практика Європейського суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З цього приводу належить врахувати, що у даній справі мова йде про вчинення підозрюваним особливо тяжкого злочину, в умовах воєнного стану.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, того, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, має достатні можливості для того щоб негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду шляхом незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, приховування, знищення чи спотворити речові докази, може вчиняти інші кримінальні правопорушення - до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосування до підозрюваного саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, згідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Окрім того, положеннями абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Також, відповідно до п. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та /або оголошений у міжнародний розшук.

Ураховуючи вищевикладене, в органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст.197 Кримінального процесуального кодексу України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Виходячи із вищезазначеного, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1