ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2607/23 Справа № 192/641/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_8 ,

встановила:

В провадженні Солонянського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000041 від 23 січня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , 10.02.2022 року приблизно о 02:00 годині перебував поруч з територією домоволодіння, котра розташована за адресою: АДРЕСА_1 , помітив припаркований транспортний засіб Daewoo Lanos 1.5i S D4LM500 5 MI (KIAT), 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_2 , вартістю 74352, 72 грн., котрий знаходився у дворі вказаного домоволодіння, який визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиняючи злочин повторно, який пов`язано з проникненням у інше сховище, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом та особистою зацікавленістю, переліз через огороду території за адресю: АДРЕСА_1 , після чого підійшов до автомобілю марки Daewoo Lanos 1.51 S D4LM500 5 MT (KLAT), 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_4 , вартістю 74352, 72 грн., власником якого є ОСОБА_9 , не маючи будь-якого права на керування та розпорядження вказаним транспортним засобом, шляхом вільного доступу проник салону автомобіля через незачинені водійські двері, використовуючи ключ запалення який знаходився в речовому ящику салону вказаного автомобіля, запустив двигун, встановивши контроль над транспортним засобом та розпочав рух, при цьому отримавши змогу розпоряджатись ним на власний розсуд, вийшов з автомобіля та відчинив металеві ворота огорожі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , після чого сів за кермо Daewoo Lanos 1.51 S D4LM500 5 MT (KLAT), 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_4 , вартістю 74352, грн. та з місця вчинення злочину зник, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, вчинив злочин повторно, який вчинено з проникненням у інше сховище, таким чином заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 74352.72 гривні (сімдесят чотири тисячі триста п`ятдесят дві гривні).

Своїми умисними діями, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинені повторно, вчинені з проникненням у інше сховище.

Під час судового засідання ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2023 року, продовжено строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 18 серпня 2023 року включно із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що стороною обвинувачення встановлено до доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності в період іспитового строку та наявності іншого кримінального провадження за аналогічною статтею, не працює та не має джерел прибутків.

Застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, на переконання суду першої інстанції буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановленого ризику переховування від суду.

Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 наявності вищезазначених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає за можливе визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107360 гривень, що забезпечить виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Не погодившись із судовим рішенням захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування захисник зазначає, що дана ухвала суду є незаконною та такою, що постановлена із невідповідністю висновків, викладених у судовому рішення, фактичним обставинам кримінального провадження, а також із неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

На переконання сторони захисту суд не надав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_8 із поважних причин не заявлявся до суду, про що в матеріалах справи наявні докази із лікарні, його підзахисний повідомляв і суд і захисника про те, що хворіє і через хворобу не може прибути до суду.

Вважає також, що подані стороною обвинувачення докази не доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі не наведені достатні мотиви та підстави її постановлення, тому судове рішення не можна визнати обґрунтованим та вмотивованим, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу суду та обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, вислухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 18 серпня 2023 року, суд першої інстанції врахував що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наявність, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, про існування якого свідчить як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, так і дані про особу обвинуваченого.

З такими висновками місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції.

Враховуючи положення статті 28 КПК, а також те, що судовий розгляд кримінального провадження по суті обвинувачення ОСОБА_8 триває, по справі ще не досліджено усіх доказів, тому суд апеляційної інстанції не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на даному етапі кримінального провадження.

З огляду на викладене колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності обрання такого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 18 серпня 2023 року. На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання ОСОБА_8 під вартою та відсутні підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, на чому наполягає його захисник, оскільки вони не забезпечать його належної процесуальної поведінки на даному етапі кримінального провадження.

Отже доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , слід визнати необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на думку апеляційного суду є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2023 року, якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_8 строком до 18 серпня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4