Справа № 357/5525/23
У Х В А Л А

про домашній арешт

15 травня 2023 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , за погодженням з начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дібрівка, Тетіївський район, Київська область, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 30 березня 1999 року, за ч. 3 ст. 140, ст. 44 КК України, до позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

2) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 12 жовтня 2000 року, за ч. 2 ст. 140 КК України, до позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

3) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 29 січня 2004 року, за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки;

4) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 12 серпня 2004 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

5) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 22 грудня 2008 року, за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки;

6) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 05 жовтня 2009 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці;

7) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 23 серпня 2013 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

8) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 30 липня 2019 року, за ч. 1 ст. 395 КК України, до арешту на строк 5 (п`ять) місяців,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000909, яке внесене до ЄРДР 23 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просила: застосувати запобіжний захід, тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 (шістдесят) днів.

Подане клопотання мотивувала тим, що ОСОБА_4 вручено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вона обґрунтовується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

На її думку, якщо не застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід, існує ризик того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, впливати на потерпілу, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто вчинити дії, про які зазначено у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На її думку, про можливість переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду свідчить тяжкість покарання, яке йому загрожує, усвідомлення можливості засудження до тривалого строку позбавлення волі.

На її думку, про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень свідчать незняті та непогашені судимості ОСОБА_4 , порушення умов адміністративного нагляду, систематичне вчинення адміністративних правопорушень.

На її думку, про можливість впливу на потерпілу свідчать неодноразові погрози з боку підозрюваного ОСОБА_4 , її страх перед ним.

На її думку до ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже: особисте зобов`язання не може бути застосоване, оскільки є занадто м`яким запобіжним заходом, враховуючи особу підозрюваного, який не має постійного місця роботи, соціальних зв`язків, зловживає спиртним напоями, веде недобропорядний спосіб життя, неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі; особиста порука не може бути застосована, оскільки відсутні поручителі; застава не може бути застосована, оскільки у підозрюваного немає джерел доходу; домашній арешт не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків підозрюваним, з огляду на наявність високого ступеню ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховування від суду, а також враховуючи впливу на потерпілу, погрози в її сторону та не зможе з нею спільно проживати, а іншого постійного місця проживання ОСОБА_4 не має.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання, за обставин та підстав викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив відпустити його під нічний домашній арешт, оскільки він працює, вину у вчиненому визнає, з матір`ю помирився.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного, зазначив, що запобігти установленим ризикам можливо за допомогою домашнього арешту, пред`явлена підозра необґрунтована, адже не установлено кому належить викрадене майно.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора та підозрюваного, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшла до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, за заявою № 42310/04, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчою суддею встановлено, що ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчиненому за таких фактичних обставин.

21 лютого 2023 року у вечірню пору доби, більш точний час вчинення злочину досудовим розслідуванням не встановлено. ОСОБА_4 перебував у житловому будинку своєї матері ОСОБА_7 який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він зареєстрований та періодично проживає. де в умовах воєнного часу, маючи намір на повторне вчинення крадіжки, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю матері ОСОБА_7 та тим, що за його діями ніхто не спостерігає. зайшов до спальної кімнати, звідки повторно незаконно, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку мікрохвильової печі «Ergo», модель ЕМ-2075, яка належить потерпілій ОСОБА_7 , вартістю 1850 гривень.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1850 гривень.

Слідча суддя вважає доведеним, що підозра, яка пред`явлена ОСОБА_4 обґрунтована.

Вказаний висновок ґрунтується на таких матеріалах: витязі з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000909 від 23 лютого 2023 року; заяві ОСОБА_7 від 23 лютого 2023 року; протоколі огляду місця події - домоволодіння у АДРЕСА_1 від 23 лютого 2023 року; висновку експерта від 03 березня 2023 року № СЕ-19/111-23/10999-ТВ; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_7 від 23 лютого 2023 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 23 лютого 2023 року; протоколі отримання предметів від 23 лютого 2023 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 20 квітня 2023 року; протоколі допиту підозрюваного від 11 травня 2023 року.

На думку слідчого судді, вказані в перелічених матеріалах факти та інформація свідчить, що дійсно ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, за обставин викладених в підозрі, адже це стверджується, як його показами, так і показами свідків.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 , вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, органом досудового розслідування доведено обставину, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя здійснює перевірку на предмет наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення вказувала на наявність одного з вищезазначених ризиків, а саме, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. До того ж, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Він, згідно з ст. 12 КК України, віднесений до тяжких злочинів. Його санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі строком п`яти до восьми років.

Слідчий суддя вважає доведеним, що тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , дані, які характеризують його особу, свідчать про наявність ризику його переховування від органу досудового розслідування або суду.

Слідчий суддя вважає доведеним, що відсутність джерела доходів у ОСОБА_4 , наявність у нього непогашеної судимості, систематичне вчинення ним адміністративних правопорушень, свідчать про наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя вважає недоведеною наявність ризику впливу на потерпілу, оскільки злочин вчинений ОСОБА_4 не пов`язаний з домашнім насильством, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності за такого характеру правопорушення не притягався, відтак об`єктивних даних, які свідчать про таку можливість у розпорядженні слідчого судді немає.

Слідчий суддя відхиляє посилання сторони захисту на те, що ризики названі прокурором є лише припущеннями, адже КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, слідчий суддя переконана, що існують ризики, які передбачені у п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отож, органом досудового розслідування доведено обставину, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Отже, тримання під вартою має винятковий характер і застосовується у виключних випадках, коли за допомогою більш м`яких запобіжних заходів не буде можливим досягнення мети визначеній у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Слідчому судді не доведено, що з огляду на ступінь імовірності доведених ризиків, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, наявність місця роботи, проживання, зважаючи на відсутність поручителів, слідчий суддя вважає, що досягнення мети запобіжного заходу визначеній у ч. 1 ст. 177 КПК України, буде можливо за допомогою домашнього арешту у нічний час.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Отже, слідча суддя вважає, що з огляду на дані про особу ОСОБА_4 ступінь установленого ризику, слідчим та прокурором доведена необхідність покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя задовольняє клопотання слідчої ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 175, 177, 178, 183, 194, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , за погодженням з начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

Відмовити у застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу - тримання під вартою

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід - домашній арешт.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , із 21:00 год. до 06:00 год. наступного дня, протягом двох місяців, але не більше строку досудового розслідування.

Зобов`язати ОСОБА_4 виконувати обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Контроль за виконанням покладених на ОСОБА_4 обов`язків покласти на слідчого у кримінальному провадженні № 0000909, яке внесене до ЄРДР 23 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 19 травня 2023 року о 08:00 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1