Справа №: 486/368/23 Провадження № 1-кс/486/212/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ, Миколаївської області заяву підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчої судді ОСОБА_5 від розгляду скарги про визнання затримання незаконним у кримінальному провадженні № 0000078 від 07.03.2023 за ч. 2 ст. 194 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні слідчої судді ОСОБА_5 перебуває скарга захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про визнання затримання незаконним у кримінальному провадженні № 0000078 від 07.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

23.06.2023 до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла заява підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчої судді ОСОБА_5 від розгляду скарги про визнання затримання незаконним.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2023 заяву було розподілено судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви про відвід підозрюваний пояснив, що суддею ОСОБА_5 неодноразово відносно нього розглядались цивільні та адміністративні справи, в яких, на його думку, вона ухвалювала незаконні рішення. Крім того, у цьому кримінальному провадженні вона як слідча суддя постановила ухвалу про обрання запобіжного заходу стосовно нього, не врахувавши, що свідків події злочину немає, а докази його вини відсутні. Також, на його думку, слідча суддя, вирішуючи питання про обшук та арешт майна, не врахувала, що 1/2 частки кафе «Водолій», в якому проводився обшук, на праві власності належить його колишній дружині ОСОБА_6 , яка не є підозрюваною. Він вбачає неповагу та упередженість судді ОСОБА_5 до нього як до учасника бойових дій та громадянина України.

У судове засідання не з`явилась слідча суддя ОСОБА_5 , надіслала до суду заяву, в якій просила розглядати заяву про відвід без її участі. Будь-яких пояснень з приводу заявленого їй відводу суду не надала.

В судовому засіданні суддя ОСОБА_1 поставила на обговорення питання щодо самовідводу з огляду на те, що її помічником з 02 вересня 2022 року є ОСОБА_7 , яка є донькою підозрюваного ОСОБА_3 . При цьому з 07 червня 2022 року ОСОБА_7 була секретарем судового засідання Южноукраїнського міського суду Миколаївської області. Тобто, ОСОБА_7 є працівником Южноукраїнського міського суду Миколаївської області більше 1 року, а саме: з 07.06.2022.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 висловили довіру судді, проте не заперечував проти самовідводу судді ОСОБА_1 від розгляду заяви про відвід з огляду на вищевикладені обставини.

Суд виходить із вимог статті 369 КПК України, практики національних судів, з принципу верховенства права, та вважає, що будь-яке процесуальне рішення судді або слідчого судді в кримінальному провадженні повинно бути оформлено процесуальним документом, а в даному випадку: саме ухвалою судді.

Текст статей 80, 81, 82 КПК України свідчить про неоднаковий підхід законодавця щодо зазначення у вказаних нормах порядку подачі заяви про самовідвід судді.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, суддя за наявності підстав, передбаченими статтями 75-79 КПК України, зобов`язаний заявити самовідвід.

Як свідчить текст ч. 1 ст. 81 КПК України, законодавець після слова «відводу» не зазначає слово «самовідвід». Тому зміст ст. 81 КПК України вказує на процедуру розгляду саме відводу, а не самовідводу.

Положенням КПК України механізм правового регулювання самовідводу суддів чітко не встановлено, як і порядок його вирішення.

Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає (принаймні жодного разу не згадує своїми нормами) такого процесуального документу, як «заява про самовідвід». Питання самовідводу є правовим наслідком доброчесності та особистого сумління судді, який зважив всі факти та обставини, які дозволяють чи не дозволяють об`єктивно та неупереджено розглянути справу, урахував всі обставини та прийняв рішення, виходячи із власного переконання. Суддя несе персональну відповідальність за рішення щодо взятого самовідводу.

З урахуванням судової практики процесуальне рішення про самовідвід не повинно переглядатися іншим суддею, так як це призводить до конфліктів між суддями. Суддя місцевого суду не може бути судом у справі свого колеги щодо обґрунтованості ним заявленого самовідводу, так як це суперечить міжнародним стандартам та закону України «Про судоустрій і статус суддів». З огляду на це, на глибоке переконання суду, правова оцінка щодо заявленого самовідводу суддею місцевого суду може надаватися при перегляді судового рішення вищим судом.

Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплюється в Законі України «Про судоустрій і статус суддів».

Із системного аналізу наведених норм слідує, що незалежність є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості, у зв`язку з чим будь-який вплив на суддю, у тому числі з боку інших суддів, є неприпустимим.

Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Згідно із пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

П. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тому з метою дотримання положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики ЄСПЛ, яка є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню, відповідно до ст. 9 Конституції України, статтями 1, 8 КПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", забезпечення об`єктивності, неупередженості та з метою справедливого розгляду заяви про відвід, суддя вважає за доцільне відвестися від її розгляду.

Право на справедливий суд є складовою верховенства права. Довіра до судової влади формується з дій і рішень конкретних суддів. Громадськість оцінює роботу судів за їх судові рішення. Коли суспільство бачить, що судові процеси відкриті, що в суді є рівність і змагальність сторін: саме тоді з`являється довіра до суду. Оскільки запити суспільсва на справедливість, особливо зараз, в умовах війни, є надвзичайно високими, тому судді зобов`язані це усвідомити.

Із держави не знімається обов`язок забезпечити право громадян на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в тому числі і в період воєнного стану.

Суддя проаналізувала, обдумала, оцінили варіанти, визначила наслідки розгляду заяви про відвід під її головуванням, із застосуванням тесту на підзвітність суспільному контролю на незалежний суд, і заявила самовідвід з власної ініціативи.

Сторони кримінального провадження мають право знати чому справу передано іншому судді чи суду. Це право допомагає уникнути свавільного перерозподілу справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ, статтями 1, 8, 9, 10, 75, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заявлений самовідвід судді ОСОБА_1 та повернути заяву підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчої судді ОСОБА_5 від розгляду скарги про визнання затримання незаконним у кримінальному провадженні № 0000078 від 07.03.2023 за ч. 2 ст. 194 КК України, (справа № 486/368/23, провадження № 1-кс/486/212/2023), до секретаріату суду для проведення її перерозподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_8