Номер провадження: 11-кп/813/1119/23
Справа № 522/4716/20, 1-кп/522/640/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

30.05.2023 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам статтей 392, 396 КПК України апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000082 від 03.02.2020 року відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України,

встановив:

Захисник обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернулась до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 скасувати та змінити обвинуваченим запобіжний захід на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт.

23.03.2023 року Одеським апеляційним судом зроблено запит щодо витребування з Приморського районного суду м. Одеси завірених копій матеріалів, а саме ухвали що оскаржується в апеляційному порядку та клопотання, яке було розглянуто та за наслідками якого постановлено оскаржувану ухвалу.

18.04.2023 року Одеським апеляційним судом зроблено повторний запит щодо витребування вищевказаних матеріалів.

У зв`язку з ненадходженням вищезазначених матеріалів ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.05.2023 року витребувано з Приморського районного суду м. Одеси матеріали провадження які було розглянуто та за наслідками яких постановлено ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2023 у справі №522/4716/20, 1-кп/522/640/23 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000082, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2020 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_3 обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.

Зобов`язано керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси, або особу, що виконує його обов`язки, в строк до 12.05.2023 року направити до Одеського апеляційного суду матеріали вказаного провадження.

30.05.2023 року до Одеського апеляційного суду надійшов лист з Приморського районного суду м. Одеси з повідомленням про те, що ухвала про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 17.03.2023 року судом не виносилася.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши лист Приморського районного суду м. Одеси, суддя-доповідач вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на таке.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 392 КПК України (далі КПК) визначено вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Тобто, саме за допомогою чіткого визначення в Кримінальному процесуальному законі України порядку та переліку судових рішень, які підлягають апеляційному оскарженню, знаходить свою реалізацію конституційний припис закріплений в п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України - забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм Конституції України, кримінального процесуального закону та правових висновків Конституційного суду України вказує на те, що конституційний принцип забезпечення апеляційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, що регламентовано положеннями ст. 55 Конституції України та статей 24, 392 КПК.

Згідно положень ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для прийняття до розгляду апеляційної скарги захисника обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , суддя-доповідач враховує той факт, що скарга захисника фактично подана на неіснуюче судове рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 17.03.2023 року, судом першої інстанції на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» було надіслано лист в якому суд повідомив установу виконання покарань про те, що ухвалою суду від 19.01.2023 року тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжено на 60 діб, тобто строк дії ухвали спливає 20.03.2023, а згідно ч. 6 ст. 615 КПК України, у разі закінчення строку дії ухвал про тримання під вартою, і неможливістю розгляду судом питання продовження такого строку, ухвала вважається продовженою до вирішення судом відповідного питання, але не більше ніж на 2 місяці.

Таким чином, слід констатувати, що на даний час відсутнє рішення суду першої інстанції (в розумінні ст. 369 КПК України) щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яке було б ухвалено за результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії такого запобіжного заходу.

Частиною 6 статті 615 КПК України регламентовано, що у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою вважаться продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Однак, положення ст. 615 КПК України неоднозначно регулюють конкретні дії суду у випадку існування обставин, які унеможливлюють розгляд судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку.

Зокрема, у вказаній статті процесуального закону відсутня норма, яка зобов`язує прийняття судом рішення у формі ухвали про продовження строку тримання під вартою без розгляду відповідного клопотання, або визначає порядок та вид повідомлення судом установи виконання покарань про існування обставин, які унеможливлюють розгляд клопотання сторони обвинувачення та вказівки про те, що обраний запобіжний захід вважаться продовженим до ухвалення відповідного рішення суду про продовження строку дії запобіжного заходу.

Водночас, із системного аналізу положень ст. 615 КПК України, можливо дійти висновку, що у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання особи під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку, суд, як найменш, зобов`язаний повідомити установу виконання покарань в якій утримується обвинувачений про те, що обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою вважаться продовженим до вирішення відповідного питання судом (розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії запобіжного заходу та ухвалення відповідного судового рішення).

Окрім цього, на думку судді-доповідача, вказана норма процесуального закону, зобов`язує суд першої інстанції, у разі припинення обставин, які унеможливлювали розгляд клопотання сторони обвинувачення про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, невідкладно розглянути таке клопотання за визначеною процесуальним законом процедурою (ст. 331 КПК України) та прийняти відповідно процесуальне рішення у формі ухвали (ст. 369 КПК України), що відповідатиме положенням статей 2, 7, 8, 9, 12, 20, 21, 24, 28 КПК України.

Матеріали судового провадження, які надійшли з місцевого суду, не містять ухвали суду про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, яка була постановлена за результатами розгляду клопотання прокурора від 17.03.2023 року, що свідчить про відсутність такого судового рішення, яке може бути оскаржене стороною захисту. Відсутні такі відомості (ухвала суду) і в Державному реєстрі судових рішень.

За наведених обставин, з урахуванням відсутності судового рішення місцевого суду про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суддя-доповідач не вбачає підстав для прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Стаття 399 КПК України визначає алгоритм дій судді-доповідача у разі надходження апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, у відповідності до якого визначена можливість залишення апеляційної скарги без руху, її повернення або відмова відкриття провадження.

Разом з тим, діючим КПК не передбачено повернення апеляційної скарги, в разі оскарження неіснуючого судового рішення суду.

За таких обставин, суддя-доповідач вважає за необхідне керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК, враховує загальні засади Кримінального судочинства, передбачені ст. 7 КПК, та застосовує положення п. 3 ч. 3 ст. 399 КПК України, якою регламентовані підстави для повернення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в апеляційному суді.

З урахуванням наведених положень процесуального закону, апеляційна скарга захисника підлягає поверненню особі, яка її подала.

Разом з цим, суддя-доповідач вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність вжиття невідкладних заходів щодо розгляду в рамках кримінального провадження №0000082 від 03.02.2020 року відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених в порядку ст. 331 КПК України.

Керуючись статтями 7, 9, 392, 399, 615 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 повернути особі, яка її подала.

Звернути увагу суду першої інстанції в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000082 від 03.02.2020 року відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, на необхідність вжиття невідкладних заходів щодо розгляду в рамках, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в порядку ст. 331 КПК України.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою.

Копію ухвали надіслати на адресу судді ОСОБА_1 на розгляді якої перебуває кримінальне провадження №0000082 від 03.02.2020 року відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття, а обвинуваченими, які тримаються під вартою в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали апеляційного суду.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2