Провадження №1-кп/127/430/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2023 за № 0000273,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК).

Прокурор вважала за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта, викликавши в судове засідання сторони обвинувачення та захисту, потерпілу та свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування. Крім того, просила передати кримінальне провадження для вирішення питання щодо доцільності його об`єднання з іншим, наявним на розгляді суду кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 . Окрім того, заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивувала тим, що ризики, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу на даний час не відпали та не зменшились. Зауважила, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та на даний час на розгляді в суді вже перебувають інші кримінальні провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 185, частиною другою 190 та частиною четвертою статті 185 КК. А тому, на думку прокурора, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків кримінального провадження, вчинити інші кримінальні правопорушення. При цьому прокурор також зауважила, що більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити наявним ризикам.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, разом з тим прокурор надала суду її письмову заяву, згідно з якою потерпіла просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта не заперечував, при цьому наголосив на необхідності заявлення його захисником ряду клопотань, а саме витребування певних доказів та призначення експертизи. Наголосив на тому, що не бажає, щоб суд об`єднував наявні на розгляді кримінальні провадження в одне провадження. А також просив суд змінити застосований до нього запобіжний захід на більш м`який.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта не заперечував. Вважав за доцільне перевірити твердження обвинуваченого, однак повідомив, що не готовий на разі заявляти будь-які клопотання, оскільки не ознайомлений з матеріалами кримінального провадження. Також зазначив, що вирішувати питання щодо об`єднання кримінальних проваджень на цей час не доцільно. При цьому захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу. Наголосив на тому, що клопотання йому вручено не було, ризики, на які посилається прокурор є її припущенням, натомість жодних доказів суду не надані, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), тобто для затвердження угоди, повернення обвинувального акта прокурору, направлення до іншого суду, закриття кримінального провадження відсутні, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 31 КПК розгляд кримінального провадження слід здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту, потерпілу, свідків згідно з реєстром досудового розслідування.

Підстави для складання досудової доповіді згідно з приписами пункту 6 частини третьої статті 314 та статті 314-1 КПК, на думку суду, відсутні.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміни, суд враховує таке.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Наведена правова норма є відсильною щодо норм кримінально-процесуального закону, розміщених у розділі ІІ КПК. Зі змісту частини першої статті 197 глави 18 розділу ІІ КПК випливає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Порядок продовження строку тримання під вартою регламентований статтею 199 КПК, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому суд враховує, що частина третя статті 199 КПК є відсильною нормою щодо статті 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Строк дії, обраного до обвинуваченого запобіжного заходу спливає 01.06.2023.

З наданого суду клопотання випливає, що його примірник був вручений захиснику обвинуваченого ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_8 , натомість обвинувачений відмовився отримувати примірник клопотання, що було зафіксовано в присутності понятих. Отже, стороною обвинувачення були вжиті усі належні заходи для вручення клопотання обвинуваченому, а тому суд вважає, що вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо вручення копії клопотання обвинуваченому були дотримані. Разом з тим, як вже суд зазначив вище, строк дії, обраного до ОСОБА_5 запобіжного заходу спливає 01.06.2023, тому вимоги щодостроку звернення до суду з відповідним клопотанням стороною обвинувачення дотримані не були. Однак, суд враховує, що сторона захисту не заперечувала проти розгляду клопотання прокурора, не погоджуючись з доводами наведеними у ньому, а чинне кримінально-процесуальне законодавство не містить застережень, згідно з якими порушення порядку звернення з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу спричиняє відмову в задоволенні клопотання або ж залишення клопотання без розгляду. Натомість зі змісту статті 350 КПК випливає, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

У постанові від 22.02.2021 (справа № 991/1226/21) ВС звернув увагу на те, що КПК не передбачає відмови у продовженні строку запобіжного заходу через пропущення прокурором строку звернення з клопотанням.

Саме тому суд вважає за необхідне вирішити клопотання прокурора по суті, надавши доводам сторін кримінального провадження відповідну правову оцінку.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення чи відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує таке.

З наданих суду стороною обвинувачення документів випливає, що 03.04.2023 ОСОБА_5 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК та ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2023 до останнього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.06.2023.

Суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Питання щодо мети і підстав застосування запобіжних заходів регламентовані статтею 177 КПК. Зокрема, з частини першої статті 177 КПК випливає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Як слідує зі змісту частини другої статті 177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також суд враховує, що відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти Украхни»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що частиною першою статті 91 КПК визначено перелік питань, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а статтею 92 КПК визначено обов`язок доказування зазначених обставин. Разом з тим, порядок подання доказів суду та їх подальше дослідження регламентований § 3 Глави 28 КПК, тобто під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на цей час розгляд кримінального провадження по суті не розпочатий, а тому вирішення вказаного питання на цій стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Обґрунтовуючи своє клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, прокурор послалась на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Разом з тим, такі твердження прокурора суд оцінює критично, оскільки відповідного документального підтвердження зазначеним обставинам сторона обвинувачення не надала.

Натомість, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, вчинених в період воєнного стану. При цьому в судовому засіданні встановлено, що на розгляді суду вже перебувають кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні численної кількості умисних майнових злочинів.

Суд приймає до уваги, що судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на цей час не розпочате, а відтак не встановлений порядок та обсяг дослідження доказів, не допитані потерпіла та свідки кримінального провадження, про виклик яких клопотав прокурор.

Крім того, суд приймає до уваги, що об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, у тому числі за станом здоров`я, суду надано не було.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що в судовому засіданні було доведено, що більш м`який запобіжний захід аніж тримання під вартою не здатен запобігти вчиненню ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень. А тому суд вважає за доцільне, з метою забезпечення кримінального провадження та попередження вчинення обвинуваченим позапроцесуального впливу на потерпілу та свідків кримінального провадження, а також вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Разом з тим, зі змісту частини третьої статті 183 КПК випливає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Обставин, визначених частиною четвертою статті 183 КПК судом встановлено не було, а тому суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Вирішуючи питання щодо обрання розміру застави суд враховує положення пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК, якою розмір застави за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 обмежений від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, суд враховує, Закон України «Про державний бюджет на 2023 рік», яким зокрема встановлені розміри прожиткового мінімуму для різних груп населення. Відповідно до статті 7 зазначеного закону прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684 гривні. Отже, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 гривень.

У разі внесення застави ОСОБА_5 має бути звільнений з-під варти з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК, а саме прибувати за кожною вимогою до Вінницького міського суду Вінницької області, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні до здійснення їхнього допиту в судовому засіданні.

Вирішуючи клопотання сторони обвинувачення щодо передачі кримінального провадження для вирішення питання щодо доцільності його об`єднання з іншим, суд враховує таке.

Згідно з частиною першою статті 334 КПК, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватись в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами передбаченими статтею 217 КПК. Частиною першою статті 217 КПК регламентовано, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані, зокрема, матеріали досудових розслідувань щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні встановлено, що на розгляді судді також перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою та другою статті 185 КК (№ 127/16358/20).

Сторона захисту, заперечуючи проти передачі справи для вирішення питання щодо доцільності її об`єднання, послалась на те, що вирішення зазначеного питання є передчасним.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до приписів статті 315 КПК питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, вирішуються саме у підготовчому судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 КК, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2022 за № 0000924 (№ 127/27834/22) передати для вирішення питання щодо доцільності його об`єднання з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою та другою статті 185 КК, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2020 за № 0000534 (№ 127/16358/20).

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив про необхідність заявлення його захисником ряду клопотань, а саме витребування певних доказів та призначення експертизи. При цьому, суд враховує, що сам обвинувачений відповідні клопотання не заявляв та не конкретизував їх, а лише наголошував на необхідності їх заявлення захисником. Разом з тим, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 зазначив, що не готовий на разі заявляти будь-які клопотання, оскільки не ознайомлений з матеріалами кримінального провадження. З огляду на викладене, враховуючи, що будь-які клопотання стороною захисту сформовані та заявлені не були, правові підстави для їх вирішення судом відсутні.

Керуючись статтями 314-316 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (суддею одноособово) на підставі обвинувального акта, згідно з яким ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2023 за № 0000273, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, яке відбудеться 07 червня 2023 року о 10.30 год.

У судове засідання викликати: сторони обвинувачення та захисту, потерпілу, свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 днів, з 29 травня 2023 року до 23.59 годину 27 липня 2023 року.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Обвинувачений (заставодавець) має право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії цієї ухвали.

У разі внесення застави звільнити ОСОБА_5 з-під варти та покласти на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до Вінницького міського суду Вінницької області, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками кримінального провадження до здійснення їхнього допиту в судовому засіданні.

Якщо ОСОБА_5 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, і до останнього буде застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2023 за № 0000273 (№ 127/14362/23) передати для вирішення питання щодо доцільності його об`єднання з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою та другою статті 185 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2020 за № 0000534 (№ 127/16358/20).

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: