ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/4307/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1290/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України
УХВАЛА

Іменем України

11 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 ,

встановила:

Вказаною ухвалою у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходжу відмовлено. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в ДУ «Харківській слідчий ізолятор», до 05 жовтня 2023 року.

При прийнятті зазначеного рішення суд першої інстанції вважав, що підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість кримінальних правопорушень в яких він обвинувачується, можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, а також було враховано те, що ОСОБА_7 переховувався від суду, перебував у розшуку, у зв`язку з чим також існують ризики перешкоджання обвинуваченим ОСОБА_7 встановленню об`єктивної істині по кримінальному провадженню.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу, постановити нову ухвалу про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт або особисте зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд безпідставно взяв до уваги неперевірені, хибні данні, що він перебував у розшуку та переховувався від слідства, оскільки у цей час, на який вказує прокурор, він знаходився на стаціонарному лікуванні у Харківській міській лікарні № 17. Також суд не взяв до уваги, що він має постійне місце проживання, двох малолітніх дітей.

Крім цього, обвинувачений посилався на те, що знаходиться під вартою третій рік, за цей час стан його здоров`я значно погіршився.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції про обґрунтованість клопотання прокурора та відсутність підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

З наявних в матеріалах судового провадження відомостей вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів,передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 та ч.2 ст.289 КК України, два склади злочинів з них. відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за найтяжчий з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, з конфіскацією майна або тез такої.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Доводи апеляційної скарги щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування спростовані матеріалами кримінального провадження та не свідчать про прийняття слідчим суддею необґрунтованого рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо наявності у нього низки хронічних хвороб та необхідності отримання ним курсу медичного лікування, апеляційним судом до уваги не приймаються з огляду на те, що суду апеляційної інстанції не надано медичного висновку, згідно з яким утримання ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора неможливе.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України щодо дотримання розумних строків судового розгляду даного кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: