Справа № 367/9215/18 Головуючий в суді 1-ої інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3033/2023 Суддя -доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 січня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 щодо початку обчислення строку відбування покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 24 вересня 2019 року та про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

В С Т А Н О В ИЛ А:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява засудженого ОСОБА_7 в якій він просить зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 24.09.2019, оскільки був затриманий 27.02.2019, а строк відбування покарання обчислюється з 24.09.2019. Крім того, просить суд зарахувати строк попереднього ув`язнення за період часу з 03.02.2014 по 10.09.2014 у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі..

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17 січня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з даною ухвалою, захисником подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 січня 2023 року в частині відмови у зарахуванні засудженому строку попереднього ув`язнення за період з 03 лютого 2014 по 02 вересня 2014 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Мотивуючи такі вимоги, зазначає, що до ОСОБА_9 було застосовано попереднє ув`язнення у період з 03.02.2014 по 02.09.2014, що підтверджується листом Київського СІЗО № 13, проте, цей період попереднього ув`язнення не був зарахований у строк покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2014 року.

При цьому, вказує, що вироком Ірпінського міського суду Київського суду Київської області від 26 грудня 2017 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного даним вироком суду, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2014 р. за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, і призначено остаточно до відбуття ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 26.01.2018 р. (копія вироку додається).

З тексту даного вироку слідує, що строк попереднього ув`язнення у період з 03.02.2014 р. по 02.09.2014 р. у строк покарання ОСОБА_7 зарахований не був.

Крім того, ОСОБА_7 засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 24.09.2019 р., за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26.12.2017 р., остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту постановления вироку, тобто з 24.09.2019 р., зарахувавши в строк відбування покарання термін знаходження під вартою за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26.12.2017 р. Даним вироком суд не зарахував ОСОБА_7 попереднє ув`язнення з 03.02.2014 р. по 02.09.2014 р. у строк покарання.

Таким чином, як вбачається із вказаних вище судових рішень, попереднє ув`язнення з 03.02.2014 р. по 02.09.2014 р. не було зараховане ОСОБА_7 у строк покарання, хоча підстави для такого зарахування існують згідно ч. 5 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 307 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції в повному обсязі дотримані не були.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно частини 5 статті 72 КК України в редакції Закону України N 838-VIII "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до п. 104 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» в розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Зазначених вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався

Так, як вбачається з матеріалів провадження, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2014, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21.01.2015 даний вирок суду залишений без змін та з цієї дати набрав законної сили.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 вчинив 03.02.2014 року.

При цьому, з наявних в матеріалах справи даних, зокрема копії протоколу застримання від 03.02.2014 (а.с. 76-79), ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2014 (а.с 79-80), листа начальника ДУ "Київський слідчий ізолятор" (а.с. 85), слідує, що в період з 03. 02.2014 року по 02.09.2014 року ОСОБА_7 утримався під вартою, проте, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 зарахований не був.

В подальшому, вироком Ірпінського міського суду Київського суду Київської області від 26 грудня 2017 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного даним вироком суду, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2014 за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, і призначено остаточно до відбуття ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 26.01.2018.

Крім того, ОСОБА_7 засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 24.09.2019 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26.12.2017, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 за даним вироком обчислюється з 24.09.2019.

Колегія суддів вважає, що встановивши зазначені обставини, з урахуванням того, що вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2017 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2014 за ч.2 ст.186 КК України, вироком Ірпінського міського суду Київської області від 24 вересня 2019 року ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ст.71 КК України було призначене шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, наявні достатні підстави для зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 за період часу з 03.02.2014 по 02.09.2014, з розрахунку одиндень попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким, чином колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у період з 03.02.2014 по 02.09.2014 року, оскільки вони грунтуються на положеннях ч.5 ст. 72 КК України 5 статті 72 КК України в редакції Закону України N 838-VIII.

З огляду на це, апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 січня 2023 року в частині відмови у зарахуванні строку попереднього ув`язнення за період з 03.02.2014 по 02.09.2014 - скасувати.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 січня 2023 року, якою відмовлено в зарахуванні ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у період з 03.02.2014 по 02.09.2014 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахувати в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 03 лютого 2014 року до 02 вересня 2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді:

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, про зарахування йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

З матеріалів даного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, - 26 вересня 2013 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2019 року ОСОБА_10 переведений з Державної установи «Покровська виправна колонія № 17» до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002970 від 20 червня 2014 року, куди і прибув 22 травня 2019 року (а. с. 26).

Тобто, ОСОБА_10 , з 22 травня 2019 року в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» перебуває як особа, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій та участі у судовому розгляді даного кримінального провадження.

Відповідно до п. 104 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» в розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, колегія суддів, беручи до уваги, що ОСОБА_10 вчинив злочин 26 вересня 2013 року, 22 травня 2019 року переведений з Державної установи «Покровська виправна колонія № 17» до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002970 від 20 червня 2014 року та у судовому розгляді даного кримінального провадження, де і утримується, як після ухвалення вироку стосовно нього Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 19 грудня 2019 року, так і на час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, з огляду на положення ч. 1 ст. 5 КК України, вважає за необхідне, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення, а саме: з 22 травня 2019 року по 19 грудня 2019 року, тобто до дня постановлення вироку Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, та з 20 грудня 2019 року по 12 березня 2020 року - включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За наведеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2019 року - зміні.

Оскільки за даним вироком, у строк відбування покарання судом першої інстанції зараховано відбуте ОСОБА_10 покарання за вироком Білоцерківсього міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року, в тому числі і строк попереднього ув`язнення з 28 травня по 06 вересня 2016 року, включно, та за ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2017 року з 07 вересня по 07 жовтня 2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, ОСОБА_10 підлягає звільненню з-під варти в залі суду апеляційної інстанції, як такий, що відбув призначене йому покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0002970 від 20 червня 2014 року стосовно ОСОБА_10 змінити.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 строк його попереднього ув`язнення з 22 травня 2019 року до дня постановлення вироку Білоцерківським міськрайонним судом Київської області - 19 грудня 2019 року та з 20 грудня 2019 року по 12 березня 2020 року - включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 з-під варти негайно як такого, що повністю відбув покарання, призначене вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2019 року.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І: