Справа № 675/770/21
Провадження № 1-кп/675/5/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2023 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ізяславі у режимі відеоконференції кримінальні провадження № 0000025, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2021 року про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, № 0000013, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2021 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні яких обвинувачується

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізяслава Хмельницької області, українець, громадяни України, освіта профільна середня, військовозобов`язаний, не одружений, на утримані неповнолітніх дітей не має, не працюючий, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

У с т а н о в и в :

ОСОБА_6 вчинив незакінчений замах на збут особливо небезпечного наркотичного засобу у місця позбавлення волі, незаконне придбання і зберігання з метою збуту наркотичного засобу та заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин.

ОСОБА_6 , обіймаючи посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» згідно наказу від 12 жовтня 2020 року № 280/ОС-20, маючи спеціальне звання «молодший сержант внутрішньої служби», будучи працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, в порушення правового режиму обігу наркотичних засобів в Україні вимог ст. ст. 2, 7, 12, 25, 26, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до списку № 1 таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», на території України заборонено, діючи на прохання особи, котра утримувалась в секторі тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (Особа 1), з метою подальшого незаконного збуту у місця позбавлення волі, незаконно придбав у невстановленої особи у невстановлений спосіб у невстановлений час особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс, масою (у перерахунку на висушену речовину) 3,15 г, котрий знаходився у паперовому згортку, який ОСОБА_6 в подальшому з вказаною метою незаконно зберігав при собі.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичного засобу, ОСОБА_6 попередньо незаконно придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс, масою (у перерахунку на висушену речовину) 3,15 г, який був загорнутий у паперовий згорток, в період часу по 07 год. 25 хв. 14 січня 2021 року умисно незаконно зберігав у невстановленому місці.

Надалі ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу у місця позбавлення волі, 14 січня 2021 року близько 07 год. 25 хв. вищевказаний особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою (у перерахунку на висушену речовину) 3,15 г, що знаходився у паперовому згортку, помістив у кишеню особистого форменого одягу камуфляжного забарвлення з атрибутикою Державної кримінально-виконавчої служби і незаконно зберігав при собі з метою його подальшого незаконного збуту під час несення служби у Державній установі «Замкова виправна колонія (№58)» шляхом передачі Особі 1, котра відбуває покарання у вказаній установі.

Прибувши до Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», ОСОБА_6 з попередньо незаконно придбаним особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 3,15 г, який зберігав при собі з метою подальшого незаконного збуту у місця позбавлення волі, зайшов до приміщення вказаної установи, де повинен був заступати на несення служби.

Перебуваючи на території зазначеної установи, ОСОБА_6 14 січня 2021 року близько 08 год. 00 хв. перед проведенням огляду та інструктажу особового складу чергової зміни під час заходу на територію охороняємого об`єкта, з метою приховування своєї протиправної діяльності, дістав паперовий згорток з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 3,15 г, та помістив його під підвіконня одного із вікон адміністративного приміщення № 2 Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», поруч з яким в подальшому продовжував знаходитися.

Надалі, цього ж дня близько 8 год. 05 хв. під підвіконням одного із вікон адміністративного приміщення № 2 Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», розташованої у м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області, вул. Гагаріна, 2, працівниками оперативного відділу вказаної установи був виявлений, схований ОСОБА_6 паперовий згорток з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 3,15 г, яку ОСОБА_6 незаконно зберігав з метою її подальшого збуту засудженому сектору тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», матеріали відносно якого виділено в окреме провадження (Особа 1).

Таким чином, ОСОБА_6 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які були необхідні для доведення його злочинного умислу, спрямованого на збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, канабісу, особі, яка утримувалась у секторі тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (Особа 1), до кінця.

Крім того, 20 лютого 2021 року близько 23 години неповнолітній ОСОБА_8 разом із своїми знайомими відпочивав в приміщенні бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_1 . Під час відпочинку між неповнолітнім ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 виник словесний конфлікт з приводу їх спільної знайомої ОСОБА_10 . З метою вирішення виниклого непорозуміння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 направились з приміщенні бару на вулицю. В той час, коли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виходячи з бару, перебували в приміщенні коридору, до них підійшов ОСОБА_6 , котрий вирішив втрутитись у суперечку з метою захисту свого знайомого ОСОБА_9 . При цьому в приміщенні коридору між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 також виникла суперечка, що супроводжувалась шарпаниною, в ході якої ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не отримав. Надалі ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_6 від себе та разом з ОСОБА_9 вийшли на вулицю, де спілкувались між собою. В цей час у ОСОБА_6 , котрий був обурений поведінкою ОСОБА_8 і мав особисту неприязнь до нього, виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, ОСОБА_6 також вийшов з приміщення бару, цілеспрямовано підійшов до ОСОБА_8 з правого боку та зненацька для останнього правим кулаком з прикладанням значної сили наніс один умисний удар в ділянку лівого ока ОСОБА_8 . Від удару ОСОБА_6 . ОСОБА_8 втратив свідомість та в результаті наданого його тілу прискорення від нанесеного удару впав на промерзлу землю, вдарившись потиличною ділянкою голови. Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_6 . ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока та садна верхньої повіки лівого ока, які мають ознаки легкого тілесного ушкодження; а також закритої черепно-мозкової травми із переломом потиличної кістки черепа зліва, забоєм речовини головного мозку, внутрішньомозковим крововиливом в стовбур мозку, епідуральним крововиливом в проекції перелому потиличної кістки зліва, підшкірним крововиливом в лівій потиличній ділянці голови та садном потилиці зліва, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

Після отриманої травми ОСОБА_8 , прийшовши до тями, спільно з ОСОБА_11 поїхав додому автомобілем «таксі». Внаслідок наростання симптомів отриманої за вищезазначених обставин черепно-мозкової травми вдома стан ОСОБА_8 погіршився, внаслідок чого його о 03 год. 20 хв. 21 лютого 2021 року було госпіталізовано до Комунального некомерційного підприємства «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, внутрішньомозкова гематома, набряк головного мозку, церебральна кома ІІІ ступеня. ІНФОРМАЦІЯ_3 о 08 год. 05 хв. ОСОБА_8 , не приходячи до тями, помер у реанімаційному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради, внаслідок спричинених йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом потиличної кістки черепа зліва, забоєм головного мозку, внутрішньомозковим крововиливом в ділянці стовбура мозку, епідуральним крововиливом в проекції перелому потиличної кістки черепа зліва, садном та підшкірним крововиливом в лівій потиличній ділянці голови, набряком та набуханням головного мозку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень не визнав, суду показав, що 14 січня 2021 року приблизно о 7 годині 30 або 40 хвилин він прибув на службу в Державну установу «Замкова виправна колонія (№58)», пройшов інструктаж, заборонених предметів при собі не мав, здав мобільний телефон та пройшов далі на територію установи для подальшого індивідуального огляду. На той час були присутні оперативні працівники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також практиканти. Оперативні працівники попередили, щоб ніхто нікуди не уходив. ОСОБА_6 повідомив, що стояв разом зі своєю зміною у дворику, а оперативні працівники пішли в приміщення. ОСОБА_6 підтвердив, що дійсно стояв біля підвіконня одного з вікон адміністративної будівлі. Надалі в приміщенні кімнати побачень проводився індивідуальний огляд працівників, що заступали на зміну, серед яких був і ОСОБА_6 . Підсудний вказав, що перевірявся його одяг і ніяких заборонених предметів у нього не було виявлено. Зміна вже мала заступати на робочі місця, але прийшов ОСОБА_15 і повернув усіх працівників у дворик. Тоді підійшов ОСОБА_12 , за словами обвинуваченого, пхнув його у плече і наказав підняти підвіконня вікна, біля якого стояв ОСОБА_6 . Обвинувачений вказав, що відразу підняти підвіконня не зміг, а коли підняв, ОСОБА_12 вийняв руку з кишені і, не розкриваючи долоні, запхнув руку під підвіконня та вийняв руку вже із паперовим згортком. Після цього ОСОБА_6 запропонували пройти у кімнату побачень, при цьому ОСОБА_15 йшов першим, а ОСОБА_12 із згортком - останнім, так що ОСОБА_6 не міг постійно бачити ОСОБА_12 . В кімнаті побачень зібрались ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , черговий заступник начальника установи, практиканти і ОСОБА_12 , котрий паперовий згорток поклав на полицю декоративного каміна. Там же цей згорток і розгортали. При цьому ОСОБА_6 вказав, що не може стверджувати, що то був той самий згорток, який ОСОБА_12 дістав з-під підвіконня. В цей час працівники установи стали говорити, що ОСОБА_6 на прохання засудженого отримав на Новій пошті наркотичний засіб і намагався пронести його на територію установи. Коли в кімнаті побачень залишився тільки ОСОБА_14 і ОСОБА_6 , ОСОБА_14 повідомив, що це навчання і дав обвинуваченому листок паперу з текстом, який ОСОБА_6 повинен був вивчити і озвучити. ОСОБА_6 вказує, що був впевнений у тому, що це навчання; наполягав, що жодних заборонених речовин на Новій пошті не отримував, жодних домовленостей із засудженими не мав, оскільки взагалі не мав можливості спілкуватись із засудженими, так як міг бачити засуджених лише тоді, коли їх виводили на суд або у прогулянкові дворики. При цьому підсудний не заперечував, що мав змогу відкрити будь-яку камеру з засудженими. Обвинувачений не заперечував, що неодноразово користувався послугами Нової пошти, оскільки робив покупки в інтернет-магазинах і отримував різні товари. ОСОБА_6 вважає, що його обманом примусили оговорити себе. Підсудний вказав, що те підвіконня, під яким шукали згорток, перебуває в зоні дії стаціонарної камери стеження, однак відеозапис з неї вилучений не був. Надалі прийшли працівники поліції і повідомили, що це відпрацювання, а ще через деякий час прибули працівники ДБР, тоді ОСОБА_6 став надавати раніше обумовлені покази. Повернувся ОСОБА_13 з двома понятими і ОСОБА_6 мав показати, звідки був вилучений паперовий згорток. В подальшому у ОСОБА_6 були взяті змиви з рук та зразок епітелію. Слідчий ОСОБА_16 повідомив про затримання ОСОБА_6 14 січня 2021 року приблизно о 19 годині. Підсудний посилається, що весь час, поки проводились зазначені дії, він не міг покинути кімнату побачень та територію установи, крім того, йому було відмовлено у здійсненні телефонного дзвінка рідним для повідомлення свого місця знаходження.

ОСОБА_6 повідомив, що 21 лютого 2021 року приблизно біля 20 години він вийшов з дому погуляти, зустрів знайомих дівчат, котрі йшли в клуб «Фанат» танцювати. Вони покликали обвинуваченого з собою і ОСОБА_6 погодився. В клубі вони сіли за столик і ОСОБА_6 замовив собі сік, що замовляли інші він не дивився. ОСОБА_6 наполягав, що того вечора алкогольних напоїв не вживав. Надалі він пішов грати у більярд. Коли він виходив курити, в коридорі клубу побачив ОСОБА_9 , який шарпався з невідомим на той час обвинуваченому хлопцем. Обвинувачений зазначив, що обидва хлопці були п`яні, оскільки від них було чути запах алкоголю, тоді як сам підсудний алкоголю не вживав. Невідомим хлопцем виявився ОСОБА_8 ОСОБА_6 стверджує, що ОСОБА_8 нагрубив йому, схопив за куртку і вдарив у підборіддя, від чого обвинувачений впав, а коли піднявся, у коридорі нікого не було. Обвинувачений вказує, що не міг знати або визначити, що ОСОБА_8 являється неповнолітнім, оскільки ОСОБА_8 був вищим і плотнішим за обвинуваченого. Підсудний вийшов з клубу на вулицю та побачив ОСОБА_9 і ОСОБА_8 . ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 , щоб вияснити, навіщо він вдарив обвинуваченого, однак на запитання підсудного ОСОБА_8 пхнув його в плече, від чого обвинувачений зробив крок назад, і відповів нецензурними словами. Після цього ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 один удар правим кулаком під ліве око у ділянку вилиці, після чого ОСОБА_8 впав на бік, який саме обвинувачений не пам`ятає. Як при цьому впала голова ОСОБА_8 підсудний не бачив. Проте ОСОБА_6 стверджує, що ОСОБА_8 впав на пухкий сніг, під яким була земля. Чи був при цьому ОСОБА_8 у свідомості обвинувачений не знає, але після падіння ОСОБА_8 так і лишився лежати, пролежав так приблизно від 3 до 5 хвилин, поки його підвели. В цей час підбіг ОСОБА_17 і вдарив ОСОБА_6 в груди, від чого обвинувачений впав. З цього приводу він ні до правоохоронних органів, ні за медичною допомогою не звертався. ОСОБА_6 наполягає, що в подальшому вони з ОСОБА_8 помирились і потисли один одному руки. Відтак підсудний не визнає своєї вини у нанесенні ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. ОСОБА_6 стверджував, що не бажав смерті ОСОБА_8 .

Не зважаючи на часткове визнання ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, його вина у скоєному підтверджується зібраними в ході досудового слідства та дослідженими судом у судовому засіданні доказами.

Згідно протоколу огляду місця події від 14 січня 2021 року місцем події яаляється кімната побачень, розташована на першому поверсі адміністративного приміщення № 2 на території Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», яка знаходиться в м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області по вул. Гагаріна, 2. У вказаній кімнаті на мурованому каміні знаходиться згорток з паперу жовтуватого кольору з нанесеним друкованим текстом. Згорток знаходиться у розгорнутому стані, в середині згортка виявлена речовина рослинного походження у подрібленоу стані з різким запахом. Присутній при огляді ОСОБА_6 поясняв, що вказаний згорток на територію установи приніс саме він для подальшої передачі одному з засуджених, тимчасово зберігав під підвіконням однієї з адміністративних будівель, в подальшому добровільно показав місце зберігання вищезазначеного згортка. Під час проведення огляду згорток з речовиною рослинного походження був вилучений.

Постановою про визнання речовими доказами від 15 січня 2021 року речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, яка знаходиться у паперовому згортку, визнана речовим доказом та після завершення проведення експертизи має бути передана на зберігання в приміщення кімнати зберігання речових доказів Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому. Згідно ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області № 686/1102/21 від 16 січня 2021 року на вказану речовину рослинного походження накладний арешт.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/123-21/330-МРВ від 21 січня 2021 року надана на експеретизу речовна рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 3,15 г.

Постановою про визнання речовими доказами від 28 січня 2021 року речовина рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, канабісом, масою (в перерахунку на суху речовину) 3,15 г, визнана речовим доказом та передана на зберігання в приміщення кімнати зберігання речових доказів Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, що також підтверджується відповідною квитанцією про отримання на зберігання речових доказів.

Згідно наданої Державною установою «Замкова виправна колонія (№58)» на запит слідчого № 0025/14-01-02-21 від 14 січня 2021 року інформації ОСОБА_6 був прийнятий на посаду молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» наказом № 6/ОС-18 «Про призначення персоналу» від 31 січня 2019 року, наказом № 28/ОС-20 «Про призначення персоналу» від 12 жовтня 2020 року молодший сержант внутрішньої служби ОСОБА_6 призначений на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)». Згідно довідки, виданої 14 січня 2021 року, наказом начальника установи № 10 дск від 13 січня 2021 року молодший інспектор відділу нагляду і безпеки молодший сержант внутрішньої служби ОСОБА_6 був призначений в склад чергової зміни. З посадовою інструкцією молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» № 80 від 13 жовтня 2020 року ОСОБА_6 ознайомлений під підпис 13 жовтня 2020 року, що підтверджується копією вказаної інструкції. З пам`яткою-застереженням працівника Державної кримінально-виконавчої служби України про спеціальні обмеження, передбачені законодавством України, ОСОБА_6 був ознайомлений під розписку 31 січня 2019 року, що підтверджується копією вказаної пам`ятки. ОСОБА_6 був попереджений про вимоги Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» під розписку 31 січня 2019 року, що підтверджується копією зазначеного попередження. ОСОБА_6 був повідомлений про вимоги законодавства в частині взаємовідносин між співробітниками місць позбавлення волі та засудженими під розписку 31 січня 2019 року, що підтверджується копією відповідної підписки. 01 лютого 2019 року ОСОБА_6 прийняв присягу співробітників рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, що підтверджується копією тексту вказаної присяги. ОСОБА_6 був ознайомлений з обмеженнями та підставами кримінальної відповідальності під розписку 31 січня 2019 року, що підтверджується копією відповідного зобов`язання.

Відповідно до копії наказу Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» № 4/ОС-21 «Про звільнення персоналу установи» від 27 січня 2021 року молодший сержант внутрішньої служби ОСОБА_6 молодший інспектор відділу нагляду і безпеки Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» звільнений зі служби по статті 77 частини 1 пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту) Закону України «Про Національну поліцію», 27 січня 2021 року.

На підставі постанови про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, винесеної прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_18 14 січня 2021 року, копія якої 14 січня 2021 року була вручена ОСОБА_6 , згідно протоколу освідування особи від 14 січня 2021 року були відібрані змиви з правої та лівої рук ОСОБА_6 .

На підставі постанови про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, винесеної прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_18 14 січня 2021 року, копія якої 14 січня 2021 року була вручена ОСОБА_6 , згідно протоколу огляду та відібрання біологічних зразків від 14 січня 2021 року були відібрані змиви з ротової порожнини ОСОБА_6 , які були оглянуті 14 січня 2021 року згідно протоколу огляду речей.

18 лютого 2021 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Хмельницької обласної прокуратури винесена постанова про відібрання у ОСОБА_6 біологічних зразків - букального епітелію, яка була оголошена ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_7 05 березня 2021 року. Відповідно до протоколу відібрання біологічних зразків від 05 березня 2021 року ОСОБА_6 відмовився надати біологічні зразки букального епітелію.

Постановою про визнання речовими доказами та передача їх на зберігання від 24 квітня 2021 року визнані речовими доказами біологічні зразки букального епітелію (слини), разом з первинним упакуванням, поміщені до сейф-пакету «МВС Україна. Експертна служба» № 5263213, марлевий тампон - контрольний зразок марлевого тампону, поміщений у сейф-пакет «ДБР» № S1002545, марлевий тампон із змивами з лівої руки ОСОБА_6 , поміщений у сейф-пакет «ДБР» № S1002544, марлевий тампон із змивами з правої руки ОСОБА_6 , поміщений у сейф-пакет «ДБР» № S1002542, медичні одноразові рукавиці, в яких проводилося освідування ОСОБА_6 , поміщені у сейф-пакет «ДБР» № В2016968, речові докази передані на зберігання в приміщення кімнати зберігання речових доказів Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, що також підтверджується відповідною квитанцією про отримання на зберігання речових доказів.

За висновками експерта № СЕ-19/102-214/4164-БД від 22 квітня 2021 року генетичні ознаки зразка букального епітелію, відібраного у ОСОБА_6 , та ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданому на дослідження паперовому згортку (як «аркуші паперу» в постанові слідчого) не встановлені, тому дати відповідь на питання «3) Чи збігаються генетичні ознаки клітин, виявлених на аркуші паперу з генетичними ознаками зразка букального епітелію, виявленого у ОСОБА_6 .?» не представляється можливим через те, що генетичні ознаки зразка букального епітелію, відібраного у ОСОБА_6 (об`єкт № 1), та генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданому на досліження паперовому згортку (об`єкт № 2) (як «аркуші паперу» в постанові слідчого), не встановлені у зв`язку з деградацією (об`єкт № 1) та надзвичайно низьким вмістом (об`єкт № 2) ДНК в даних об`єктах.

Начальник оперативного відділу Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» ОСОБА_13 рапортом від 14 січня 2021 року повідомив начальника установи про виявлення у ОСОБА_6 речовини темно-зеленого кольору рослинного походження.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_12 суду показав, що обіймав посаду оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», того дня зранку, точної дати свідок не запам`ятав, під час заходу на зміну молодших інспеторів проводися повний огляд особового складу. Молодші інспектори стояли на вулиці біля адміністративної будівлі і по черзі заходили на огляд. Свідок звернув увагу на ОСОБА_6 , котрий був збуджений, поводився нервово, стояв біля підвіконня один, відходив від нього, дивився туди, повертався до того підвіконня, спирався на нього. ОСОБА_12 вказав, що зазирнув під підвіконня і побачив якійсь згорток. Про подію свідок доповів начальнику оперативного відділу ОСОБА_13 та ЧПНК ОСОБА_15 , які прибули на місце події, а ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_6 показати, де він що ховав, а коли обвинувачений показав на підвіконня, запропонував підняти підвіконня, надалі, коли обвинувачений це зробив, вийняв звідти згорток. Після цього всі направились до кімнати побачень, де ОСОБА_12 у присутності інших розгорнув пакунок, в якому виявилась речовина зеленого кольору, схожа на наркотичний засіб. Відтоді пакунок з речовиною весь час перебував у кімнаті побачень. Сам ОСОБА_6 пояснював, що це наркотичний засіб, який він мав передати одному з засуджених, при цьому хвилювався і переживав, просив не повідомляти про цю подію матір. Надалі про подію були повідомлені правоохоронні органи, до установи прибули працівники ДБР, які проводили слідчі дії.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_13 суду показав, що обіймає посаду начальника оперативного відділу Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)». В січні 2021 року зранку проводився огляд працівників, котрі заступали на зміну, серед оглянутих був і ОСОБА_6 , його огляд проводив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Надалі свідок піднявся у робочий кабінет. Через дякий час його покликав підлеглий ОСОБА_12 , котрий розповів, що ОСОБА_6 поводився підозріло, виявилось, що він заховав щось під підвіконня адміністративного будинку. Коли ОСОБА_13 прибув у кімнату побачень, там знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 . Свідок стверджував, що особисто бачив згорток у руках ОСОБА_6 . При цьому сам ОСОБА_6 повідомив, що отримав пакунок посилкою у відділенні Нової пошти від знайомого засудженого та в подальшому мав передати засудженому, при цьому називав прізвища. Про подію були повідомлені працівники правоохоронних органів.

Ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_13 не підтвердили доводів ОСОБА_6 про те, що це нібито була навчальна операція і що обвинуваченого шляхом обману змусили говорити те, чого не було.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_15 суду показав, що обіймає посаду ЧПНК Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)». 14 січня 2021 року він мав заступати на чергування. В цей час його покликав ОСОБА_12 , котрий на тоді працював оперуповноваженим в установі. Коли свідок прибув у кімнату побачень, там перебував ОСОБА_6 , він був знервований. На пропозицію показати, де він що сховав, ОСОБА_6 добровільно повів всіх на вулицю до підвіконня адміністративної будівлі, з-під якого дістав згорток. Про подію свідок повідомив працівників правоохоронних органів.

Допитані в ході судового розгляду в якості свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 суду показали, що були запрошені в якості понятих в кімнату побачень. Там знаходились оперативні працівники і чоловік у жилетці з написом «ДБР». На панелі каміна лежав паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження, який в подальшому був упакований та опечатаний. При цьому був присутній ОСОБА_6 , котрий розповідав, що цей згорток він отримав у посилці у відділенні Нової пошти на прохання засудженого, якому і мав передати цей згорток. Надалі ОСОБА_6 добровільно показував і розказував, де саме у дворику ховав виявлений згорток. Свідки не підтвердили наявності тиску на ОСОБА_6 або іншого примусу щось говорити чи показувати.

За таких обставин суд не приймає до уваги покази підсудного про те, що він давав пояснення 14 січня 2021 року під примусом і говорив те, що йому написали на папері, оскільки такі обставини не знайшли підтвердження, суд розцінює їх як спосіб захисту ОСОБА_6 від пред`явленого обвинувачення.

На підставі ухвали слідчого судді Хмельниького міськрайонного суду Хмельницької області № 686/1102/21 від 19 січня 2021 року відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів вд 29 січня 2021 року проведено вилучення у ТОВ «Нова пошта» аркушу паперу формату А-4 з таблицею, що містить інформацію про експрес накладні, та флеш-носій з записами відеофайлів в кількості 5 штук, вилучені у ТОВ «Нова пошта». В подальшому вказані документи бул оглянуті згідно протоколу огляду документів від 30 січня 2021 року.

Постановою про визнання документів речовими доказами та передача їх на зберігання від 30 січня 2021 року аркуш паперу формату А-4, на якому відображено інформацію у друкованому вигляді у формі таблиці з заповненими графами, щодо відправлення та отримання кореспонденції по ТОВ «Нова пошта» за 08.01.2021 та 12.01.2021, флеш-носій формату мікро-СД, виробник «GoodRam», об'ємом 16Gb, з записами відеофайлів в кількості 5 штук, із назвами: Апостолове 2, 7045, Апостолове 2, 5487, відділення 12.01.2021, Ізяслав 1, 7045, Ізяслав 1, 5487, та інформація, яка у них наявна, визнані речовими доказами та залишено на зберігання у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Згідно довідки Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» від 10 лютого 2021 року, наданої на запит слідчого № 915/14-01-02-21 від 09 лютого 2021 року, молодший інспектор відділу нагляду і безпеки Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» молодший сержант ОСОБА_6 перебував на службі по здійсненню нагляду за засудженими сектору для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, 06 січня 2021 року, 08 січня 2021 року, 12 січня 2021 року, 14 січня 2021 року, міг мати безпосередній візуальний контакт та словесну розмову із засудженими.

На запит слідчого № 916/14-01-02-21 від 09 лютого 2021 року Державною установою «Замкова виправна колонія (№58)» повідомлено назву фінансової установи та номер рахунку, на який ОСОБА_6 отримував грошове забезпечення.

На підставі ухвали слідчого судді Хмельниького міськрайонного суду Хмельницької області № 686/1102/21 від 16 лютого 2021 року відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів вд 22 березня 2021 року проведено вилучення у філії - Хмельницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» інформації по розрахунковому рахунку, який належить ОСОБА_6 , за період з 01 січня 2021 року по 12 лютого 2021 року та знаходиться на оптичному СD-R диску «Verbation», об`ємом 700 Мb, інформація з якого була оглянута 22 березня 2021 року згідно протоколу огляду документів.

На підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області № 686/1102/21 від 16 лютого 2021 року відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 12 березня 2021 року проведено вилучення у ПрАТ «Київстар» оптичний диск носію формату DVD-R, на якому знаходиться інформація про телефонний зв`язок абонентів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , за період часу з 01.01.2021 по 12.01.2021, який був оглянутий 13 березня 2021 року згідно протоколу огляду документів. Постановою про визнання документів речовими доказами та передача їх на зберігання від 13 квітня 2021 року вилучену 12.03.2021 у ПрАТ «Київстар» інформацію про телефонний зв`язок абонентів НОМЕР_1 ( ОСОБА_6 ), НОМЕР_2 , за період часу з 01.01.2021 по 12.01.2021, яка знаходиться на оптичному диску носію формату DVD-R, з реквізитами «ПрАТ «Київстар» «вх.3914 вих 3135/3/кт», визнано речовим доказом та залишено на зберігання у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Суд не приймає доводів захисника ОСОБА_7 про те, що всі дії, вчинені слідчим і прокурором 14 січня 2021 року є неправомірними, а докази, зокрема, протокол огляду місця події, незаконними, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до даних з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000025, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2021 року о 12 годині 22 хвилини, серед слідчих, які здійснюють досудове розслідування зазначений і слідчий ОСОБА_16 , котрий проводив слідчі дії 14 січня 2021 року.

Початок досудового розслідування щодо злочину збігається з моментом внесення відомостей, які можуть свідчити про цей злочин, до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частини 1 та 2 ст. 214 КПК). Аналогічна позиція міститься і у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 квітня 2023 року у справі № 201/3571/20.

За статтями 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, у тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Для встановлення того, чи був протокол огляду місця події допустимим як доказ у кримінальному провадженні, необхідно визначити законодавчо встановлені підстави, порядок та умови, необхідні для його збирання, саме на той час, коли він був зафіксований та одержаний. Якщо слідчим був порушений порядок їх збирання, такі докази не можуть вважатися допустимими і бути підставою для прийняття процесуальних рішень.

Доводи захисника про те, що протокол огляду місця події від 14 січня 2021 року є недопустимим доказом, через те, що цю слідчу дію було проведено за участю ОСОБА_6 після його фактичного затримання без участі захисника та із здійсненням його допиту, то вони не заслуговують на увагу.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій.

За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.

Разом із цим суд приймає до уваги положення ч. 3 ст. 237 КПК України, відповідно до якої участь захисника у зазначеній слідчій дії є необов`язковою.

Аналогічна позиція міститься в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 січня 2022 року справа № 361/7375/18.

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 14 січня 2021 року, він містить ознаки саме безпосереднього сприйняття, дослідження обстановки на місці події, фіксації та виявлення речових доказів, також у цьому протоколі зафіксована відповідь ОСОБА_6 на запитання слідчого щодо належності йому паперового згортка. Огляд проводився з 15 години 10 хвилин до 15 години 30 хвилин, тобто після внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2021 року.

При цьому суд приймає до уваги висновки, викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17 (провадження № 51-6070кмо19), зокрема про те, що показання і протокол слідчої дії є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.

Також суд звертає увагу на положення ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.

Враховуючи наведене, зазначений огляд місця події здійснений відповідно до вимог, передбачених статтями 214, 223, 237 КПК України, з дотриманням законних прав ОСОБА_6 , а тому докази отримані під час здійснення зазначеної слідчої дії є належними та допустимими.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У п. 53 рішення Європейського суду у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Пунктом 86 рішення Європейського суду у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року зазначено, що враховується також якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

Зважаючи на викладене, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України, приймаючи до уваги те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення з урахуванням критерію доведення «поза розумним сумнівом» не було доведено час та спосіб придбання та зберігання ОСОБА_6 особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, масою (в перерахунку на суху речовину) 3,15 г, який обвинувачений в подальшому намагався збути у місця позбавлення волі.

Згідно протоколу огляду місця події з фототаблицями від 14 березня 2021 року, проведеного з 09 години 30 хвилин по 10 годину 05 хвилин, місцем огляду являється дитяча палата відділення Анастезіології та інтенсивної терапії Комунального некомерційного підприємства «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради, по центру якої розташоване металеве ліжко, а на ньому виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На запит заступника начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області вих. № 2684/121/124/025-2021 від 22 лютого 2021 року головний лікар Комунального некомерційного підприємства «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради повідомив листом № 179 від 22 лютого 2021 року, що 21 лютого 2021 року о 03 годині 20 хвилин у відділення невідкладної (екстренної) медичної допомоги доставлений та госпіталізований у ВАІТ ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з діагнозом забій головного мозку, внутрішньомозкова гематома, набряк головного мозку, церебральна кома ІІІ ступеня.

За висновком судово-медичної експертизи № 65 від 15 березня - 22 квітня 2021 року при судово-медичній експертизі трупа неповнолітнього ОСОБА_8 виявлені такі тілесні ушкодження: синець навколо лівого ока та садно верхньої повіки лівого ока, які утворились від щонайменше однієї ударної дії тупого твердого предмета, могли виникнути внаслідок удару кулаком руки сторонньої людини в строк та при обставинах, вказаних в матеріалах кримінального провадження, мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступення тяжкості по відношенню до живої людини та в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться; закрита черепно-мозкова травма із переломом потиличної кістки черепа зліва, забоєм речовини головного мозку, внутрішньомозковим крововиливом в стовбур мозку, епідуральним крововиливом в проекції перелому потиличної кістки зліва, які утворились від дії тупого твердого предмета або при падінні та ударі об такий, могли виникнути внаслідок одноразового падіння потерпілого на тупу тверду поверхню із подальшим ударом потиличною ділянкою голови об неї після надання тілу певного прискорення, а саме після нанесення удару кулаком сторонньої людини в ділянку лівого ока, в строк та при обставинах, вказаних в матеріалах кримінального провадження, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що є в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Окрім того, на тілі трупа виявлені такі ушкодження: рана на передній поверхні шиї, яка проникає в трахею, три садна в правій підключичній ділянці, три садна на фоні синця в лівій ліктьовій ямці, синець та садно на задній поверхні правої кисті. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок медичних маніпуляцій (внутрішньовенних ін`єкцій, трахеотомії), про що відображено в медичній карті стаціонарного хворого на ім`я померлого ОСОБА_8 . У вказаному висновку зазначено, що після спричинених неповнолітньому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, останній міг здійснювати активні свідомі дії (ходити, говорити) по мірі наростання симптомів черепно-мозкової травми. Відповідно до вказаного висновку, смерть неповнолітнього ОСОБА_8 настала внаслідок закритої черпно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом потиличної кістки черепа зліва, забоєм головного мозку, внутрішньомозковим крововиливом в ділянці стовбура мозку, епідуральним крововиливом в проекції перелому потилиичної кістки черепа зліва, садном та підшкірним крововиливом в лівій потиличній ділянці голови, набряком та набуханням головного мозку. Згідно даних представлених медичних документів, смерть неповнолітнього ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 08 годині 05 хвилин, що не суперечить даним судово-медичної експертизи його трупа.

Згідно протоколу огляду місця події від 21 лютого 2021 року з фототаблицями місцем огляду являється територія, що знаходиться поблизу клубу «Фанат», розташованому по вул. Грушевського, 1А, в м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області. Під час огляду фасаду вказаного клубу встановлена відсутність камер спостереження. Поблизу клубу наявна проїжджа дорога, яка з`єднує вулиці Грушевського та Незалежності, проходить вздовж берегової лінії річки Горинь, що знаходиться ліворуч від дороги за напрямком руху від вулиці Грушевського. В районі розташування клубу до вказаної проїжджої дороги ліворуч за цим же напрямком наявна автомбільна зупинка, яка простягається від дороги до берегової лінії та пляжу, що розташований біля річки Горинь. Зупинка відгороджена від річки та пляжу мурованою з гранітного каменю огорожею, висотою 50 см. На час огляду покриття дороги та зупинки вкрите нерівномірним шаром снігу. Безпосерднім об`єктом огляду являється місцевість, розташована праворуч від входу у клуб «Фанат» на відстані 10-20 м. На вказаній ділянці покриття вкатане твердим снігом під дією колісної техніки. Ліворуч наявний намет снігу висотою близько 50 см, за яким знаходиться територія зупинки, що вкрита сніговим покривом близько 70 см. На зазначеній сніговій поверхні наявні сліди від протекторів взуття різних структур та візерунків у великій кількості.

Факт перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у клубі «Фанат», розташованому по АДРЕСА_1 , 20 лютого 2021 року у вечірній час підтвердили допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , неповнолітній свідок ОСОБА_11 .

Факт вживання алкогольних напоїв 20 лютого 2021 року ОСОБА_8 підтвердили допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_10 , неповнолітній свідок ОСОБА_11 .

Факт вживання ОСОБА_6 алкогольних напоїв 20 лютого 2021 року у вечірній час у клубі «Фанат» підтвердили допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .

Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтвердили, що, коли ОСОБА_8 і ОСОБА_9 виходили поговорити, в приміщенні коридору у клубі «Фанат» до них підійшов ОСОБА_6 . Як пояснив свідок ОСОБА_9 , вони з ОСОБА_6 були знайомі раніше, оскільки відвідували одну школу і одну спортивну секцію, але свідок стверджував, що по допомогу до ОСОБА_6 не звертався і такої допомоги не потребував.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтвердили що в коридорі клубу між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 сталася штовханина, ініціатором якої був ОСОБА_6 . При цьому свідок ОСОБА_10 вказала, що ОСОБА_6 не реагував на пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що нічого не сталося, ніби не чув зовсім. Свідки не підтвердили факт нанесення ОСОБА_8 ударів ОСОБА_6 у клубі «Фанат». Також свідки зазначили, що жодних конфліктів між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під час відпочинку у клубі «Фанат» не було. За показами свідків штовханина між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 припинилась, коли ОСОБА_9 забрав ОСОБА_8 на вулицю.

Допитані в ході судового розгляду свідки обвинувачення ОСОБА_21 , неповнолітній ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 , свідок захисту ОСОБА_23 суду показали, що бачили подію між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 20 лютого 2021 року у вечірній час на вулиці поблизу клубу «Фанат», розташованому по вул. Грушевського, 1А, в м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області. Всі свідки підтвердили, що ОСОБА_6 і ОСОБА_8 стояли один навпроти одного і розмовляли, зненацька ОСОБА_6 завдав удар правим кулаком в ділянку лівого ока ОСОБА_8 , від чого останній втратив свідомість і впав навзнак. Всі свідки підтвердили, що від удару ОСОБА_6 . ОСОБА_8 втратив свідомість і впав, після чого ОСОБА_8 прийшлось приводити до тями.

Свідки неповнолітній ОСОБА_11 , ОСОБА_9 і ОСОБА_23 стерджували, що під час падіння ОСОБА_8 вдарився головою. Свідок ОСОБА_23 уточнив, що ОСОБА_8 впав не рівно на спину, а трохи повернувшись на лівий бік.

Свідок ОСОБА_22 повідомив, що особисто разом з ОСОБА_24 , котрий впізнав ОСОБА_8 , приводив до тями та підіймав ОСОБА_8 , при цьому зауважив, що ОСОБА_8 був в`ялим.

Свідок ОСОБА_21 підтвердив покази ОСОБА_22 , суду повідомив, що ОСОБА_8 , після того, як прийшов до тями, не міг говорити, був заторможеним.

Свідок ОСОБА_22 показав, що бачив на обличчі ОСОБА_8 ушкодження в ділянці лівого ока.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_21 повідомили, що ОСОБА_6 вийшов з приміщення клубу відразу за ОСОБА_8 .

Свідки ОСОБА_22 та неповнолітній ОСОБА_11 підтвердили, що після того, як ОСОБА_8 привели до тями, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розмовляли і ОСОБА_6 вибачався перед ОСОБА_8 .

Свідки неповнолітній ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та ОСОБА_9 після нанесення ОСОБА_6 удару бачили у ОСОБА_8 гематому під лівим оком. Неповнолітній свідок ОСОБА_11 , з котрим ОСОБА_8 разом повертався додому на автомобілі «таксі», повідомив, що бачив у ОСОБА_8 почервоніння на потилиці, його нудило, так що навіть прийшось зупинятись, щоб ОСОБА_8 міг вийти, хоча до отримання удару ОСОБА_8 на самопочуття не жалівся. Свідок ОСОБА_11 повідомив, що провів ОСОБА_8 додому.

Свідок ОСОБА_9 повідомляв, що як у коридорі клубу «Фанат», так і на вулиці поблизу клубу агресію проявляв саме ОСОБА_6 .

Покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_21 , надані в суді, узгоджуються з результатами слідчих експериментів, проведених із вказаними свідками відповідно до протоколів проведення слідчого експерименту та відеозаписів цих слідчих дій: 21 лютого 2021 року із свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ; 01 квітня 2021 року з ОСОБА_21 .

За висновком додаткової судово-медичної експертизи трупа неповнолітнього ОСОБА_8 № 102 від 07-13 травня 2021 року, проведеної на підставі постанови старшого слідчого в ОВС - криміналіста СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_25 від 05 травня 2021 року з урахуванням показів, наданих свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_21 під час проведення за їх участю слідчих експериментів, внаслідок удару кулаком в ділянку лівого ока неповнолітнього ОСОБА_8 могли утворитися тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока та садна верхньої повіки лівого ока, які не перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті і мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості по відношенню до живої людини. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черпно-мозкової травми із переломом потиличної кістки черепа зліва, забоєм речовини головного мозку, внутрішньомозковим крововиливом в стовбур мозку, епідуральним крововиливом в проекції перелому потилиичної кістки зліва, підшкірним крововиливом в лівій потиличній ділянці голови та садном потилиці зліва, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті неповнолітнього ОСОБА_8 , ймовірно, утворились внаслідок одноразового падіння потерпілого на тупу тверду поверхню із подальшим ударом потиличною ділянкою голови об неї після надання тілу певного прискорення, могли утворитись за обставин та в спосіб, про які повідомили свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_21 під час проведення за їх участю слідчих експериментів.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 171 від 08 квітня 2021 року ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованого йому злочину будь-якою душевною хворобою, психічним розладом не страждав, міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, в стані паталогічного сп`яніння не знаходився, на час проведення експертизи психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характера не потребує.

Суд не приймає до уваги твердження захисника ОСОБА_7 про те, що постанова заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_26 від 04 березня 2021 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування являється не мотивованою, а тому всі докази, зібрані після винесення вказаної постанови є недопустимими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 26 КПК України зазначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як вказано у ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Згідно ч. 2 ст. 36 КПК України саме прокурору надані поноваження доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування.

Стаття 303 КПК України надає право учасникам кримінального провадження оскаржувати рішення, дії та бездіяльність, зокрема, прокурора як під час досудового слідства, так і під час підготовчого провадження у суді.

Жодної скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора до суду під час підготовчого провадження стороною захисту подано не було, що не дає можливості суду розглядати постанову заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_26 від 04 березня 2021 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування з точки зору її законності або незаконності.

Оскільки вказана постанова не оскаржена та не скасована, така постанова підлягає виконанню. Відтак відсутні підстави для визнання доказів, зібраних строною обвинувачення після 04 березня 2021 року, недопустимими.

У судовому засіданні 06 квітня 2023 року захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заявив, що мало місце службове підроблення документа оскільки заява від імені потерпілої, яка міститься у матеріалах кримінального провадження № 0000013, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2021 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, не могла бути подана до Хмельницької обласної прокуратури особисто ОСОБА_27 , оскільки вона була відсутня на тертиорії України, перебувала за кордорном. Заявлені захисником обставини судом були невідкладно повідомлені начальнику Територіального управління Державного бюро розслідувань. Вказані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розлідувань слідчим першого слідчого відділу Тертиоріального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, 14 квітня 2023 року за № 0000126 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 366 КК України. 09 травня 2023 року постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, вказане кримінальне провадження було закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності події вказаного кримінального правопорушення. Відтак не знайши свого підтвердження доводи захисника ОСОБА_7 про порушення прав потерпілої під час досудового розслідування.

Суд вважає, що не знайшли свого підтвердження доводи захисника ОСОБА_7 щодо порушення вимог ст. 290 КПК України через невідкриття матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно з ч. 2 вказаної статті прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Відповідно до положень ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, суд не має права допустити ці матеріали як докази у справі.

Згідно з ч. 9 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Суд звертає увагу на те, що будь-яка сторона кримінального провадження може відмовитись від ознайомлення з наданими матеріалами, проте така відмова має бути письмово підтверджена, щоб у судовому засіданні суд мав можливість переконатися, що відповідною стороною були виконані вимоги частин 1, 2, 3 та 6 ст. 290 КПК України, а сторона, якій надавалися ці докази, добровільно відмовилась від ознайомлення з ними з власної волі.

Письмове підтвердження про відмову протилежної сторони від ознайомлення з наданими матеріалами є законною підставою для суду допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Якщо сторона кримінального провадження не надасть суду письмового підтвердження доступу до цих матеріалів іншій стороні, суд, відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України, не може допустити відомості, що містяться в цих матеріалах, як докази у кримінальному провадженні.

У разі, якщо одна зі сторін письмово не відмовляється від ознайомлення з матеріалами, до яких їй надано доступ, і своєю поведінкою зволікає з їх ознайомленням, протилежна сторона відповідно до положень ч. 10 ст. 290 КПК України має право звернутися з клопотанням до слідчого судді про встановлення цій стороні строку для ознайомлення з наданими матеріалами, після спливу якого відповідна сторона вважається такою, що реалізувала своє право на доступ до наданих матеріалів.

Лише при дотриманні цих умов суд може визнати, що сторонами було виконано вимоги частин 1, 2, 3 та 6 ст. 290 КПК України і допустити відомості, що містяться в цих матеріалах, як докази у кримінальному провадженні.

Вищевказана позиція узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2021 року (справа № 522/1714/16-к, провадження № 51-40км18).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 0000013, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2021 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, 31 травня 2021 року старший слідчий в ОВС - криміналіст СВ СУ ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_25 відповідно до вимог ст. 290 КПК України надав доступ до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_7 (а. к. п. 111, т. 2).

Відповідно до змісту протоколу, слідчим 31 травня 2021 року було надано доступ для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування № 0000013, в двох томах 1-й на 129 аркушах, 2-й на 110 аркушах в підшитому і пронумерованому виді. При цьому підозрюваний ОСОБА_6 у присутності свого захисника ОСОБА_7 відмовився від ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, зазначивши, що не бажає ознайомлюватися з наданими йому матеріалами провадження, про що власноручно зробив відповідний запис у протоколі. Захисник ОСОБА_7 також відмовився ознайомлюватися з наданими матеріалами кримінальногот провадження, зазначивши, що, враховуючи позицію підозрюваного, не бажає ознайомлюватися з матеріалами, про що власноручно зробив відповідний запис у протоколі.

Крім того, під час розгляду провадження у суді сторона захисту та ОСОБА_6 будь-яких клопотань про надання їм можливості ознайомитися із матеріалами досудового розслідування не подавали.

При цьому, як вбачається із матеріалів провадження, відповідно до розписок від 31 травня 2021 року захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_6 отримали копію обвинувального акта та реєстр до нього.

Враховуючи наведене, суд вважає, що матеріали кримінального провадження № 0000013, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2021 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджують виконання вимог статей 290, 293 КПК України, оскільки стороною обвинувачення були виконані вимоги зазначених статей цього Кодексу, а ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 добровільно відмовилися ознайомлюватися з відповідними матеріалами з власної волі.

Аналогічна позиція міститься у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 січня 2022 року в справі № 361/7375/18 (провадження № 51-5514км20).

Таким чином, суд не вбачає допущених порушень вимог статей 290, 293 КПК України у кримінальному провадженні № 0000013, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2021 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Відтак, відомості, що містяться в матеріалах, зібраних в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000013, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2021 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, являються допустими доказами.

Аналізуючи доводи захисника про невідкриття стороні захисту матеріалів медичної документації, суд виходить із позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 27 січня 2020 року (справа № 754/14281/17), згідно якої відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 вказаного Кодексу, та автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області № 686/6454/21 від 15 березня 2021 року надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів, з можливістю їх отримання, які перебувають у володінні Комунального некомерційного підприємства «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради, - медичної картки стаціонарного хворого, заповненої на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Доступ до вказаної медичної картки було здійснено 15 березня 2021 року відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів та додатку до протоколу - опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, від 15 березня 2021 року.

Матеріали медичної картки стаціонарного хворого, заповненої на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були витребувані за клопотанням представника потерпілої та досліджені судом.

Щодо кваліфікації дій підсудного судом встановлено, що ОСОБА_6 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, із силою завдав потерпілому удар кулаком у голову, тобто в життєво важливий орган. Від отриманого удару потерпілий не втримався на ногах, упав на землю (тверду поверхню) та отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких в подальшому помер. Проведеними судово-медичними експертизами підтверджено, що смерть потерілого настала внаслідок тяжких тілесних ушкоджень, які утворились при падінні та ударі об тупий твердий предмет після надання тілу певного прискорення після нанесення удару кулаком сторонньої людини. Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_6 , умисно завдаючи без будь-якого попередження сильного удару в голову потерпілому, який цього не очікував і не спроможний був захищатися, не передбачав, але свідомо припускав такі можливі наслідки, як різке падіння потерпілого й удар об тверду поверхню, від чого його здоров`ю буде спричинено шкоду.

Відповідно до усталеної судової практики у випадках, коли винний діє із невизначеним умислом (прямим або непрямим), він має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно.

Аналогічна позиція міститься у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 травня 2021 року справа № 711/2233/18 (провадження № 51-6766км18).

Приймаючи до уваги сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів, які є належними та допустимими, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку, що вина ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, якщо предметом таких дій був особливо небезпечний наркотичний засіб, у незакінченому замаху на збут наркотичного засобу у місця позбавлення волі, якщо предметом таких дій був особливо небезпечний наркотичний засіб, у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, доведена. Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 121 КК України.

Підходячи до призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Суд враховує особу обвинуваченого, який вину визнав частково, у скоєному не розкаюється, раніше не був засудженим, за місцем служби характеризується негативно, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення є тяжкими.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та іншими особами, суд знаходить, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в ізоляції від суспільства при поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, що також відповідатиме меті покарання.

При визначенні строку покарання суд приймає до уваги кількість вчинених кримінальних правопорушень, обставини та спосіб їх вчинення, тому при визначенні покарання за сукупністю злочинів, суд вважає за необхідне застосувати правила ч. 1 ст. 70 КК України та обрати поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Приймаючи до уваги висловлену у судових дебатах позицію прокурора, а також тяжкість покарання, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вбачає наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам ОСОБА_6 переховуватися від суду, запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень та забезпечення виконання вироку.

З огляду на викладене, суд дійшов переконливого висновку, що ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, внаслідок чого не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Як вказано у п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, знищується.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, підлягає знищенню або передається заінтересованим особам.

Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином суд приходить до висновку, що арешт майна підлягає скасуванню, слід скасувати арешт, накладений на речовину рослинного походження, оскільки вона підлягає знищенню.

Потерпіла ОСОБА_28 подала до суду цивільний позов, який був прийнятий у встановленому законом порядку.

В поданому позові потерпіла-цивільна позивачка просить стягнути з обвинуваченого-цивільного відповідача 21445, 41 грн. компенсації витрат на лікування, 37520 грн. компенсації витрат на поховання та 1000000, 00 грн. моральної шкоди.

Вимоги позивачки обґрунтовані тим, що ОСОБА_6 заподіяв сину потерпілої ОСОБА_8 умисні тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер.

В зв`язку із отриманим тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 був госпіталізований та проходив тривале лікування, внаслідок чого ОСОБА_28 понесла витрати на придбання ліків на загальну суму 21445, 41 грн. Не зважаючи на проведене лікування ОСОБА_8 помер, тому позивачка витратила 37520 грн. на поховання, крім того їй спричинена моральна шкода вчиненим злочином.

Для об`єктивного визначення розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суду необхідно встановити, чи відповідають придбані товари / послуги протоколу лікування, та порівняти відповідні квитанції з довідкою, наданою лікарською установою, де проходив лікування потерпілий, у якій міститься інформація щодо послуг, наданих йому за рахунок лікарні. Аналогічна правова позиція містится у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 607/8075/21.

В підтвердження вартості понесених витрат на придбання медичних препаратів та засобів медичного призначення позивачка до поданого позову долучила копії фіскальних касових чеків (т. 1, а. с. 57 - 63), якими підтверджується сума заявленого позову в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21445, 41 грн. Судом досліджені вказані копії, встановлені ті медичні препарати, котрі зазначені у листках призначеного лікування і придбавались, як свідчать дати, зазначені на касових чеках, в період проходження стаціонарного лікування ОСОБА_8 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень через протиправні дії ОСОБА_6 . Судом прийняті до уваги лише ті ліки та медичні засоби, придбані ОСОБА_28 , які відповідають лікарським призначенням, що містяться в картці стаціонарного хворого, заведених на ім`я ОСОБА_8 , а також в довідці Комунального некомерційного підприємства «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради № 490 від 18 квітня 2023 року (т. 3, а. с. 188-189), та засоби гігієни: серветки, пелюшки, памперси, присипки. Судом не приймались до уваги фіскальні касові чеки, записи на яких неможливо прочитати.

Доводи сторони захисту про те, що медичні препарати для лікування ОСОБА_8 надавались лише лікувальним закладом, не заслуговують на увагу, оскільки були спростовані в ході судового розгляду показами допитаних в якості свідків директора Комунального некомерційного підприємства «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради ОСОБА_29 та старшої медичної сестри Комунального некомерційного підприємства «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради ОСОБА_30 , котрі показали, що довідки з переліком та кількістю ліків, які призначались для лікування ОСОБА_8 , складались на підставі даних, що містяться у медичній карті стаціонарного хворого ОСОБА_8 відповідно до призначеного лікування. При цьому ОСОБА_29 суду повідомив, що частина ліків, використаних для лікування ОСОБА_8 , надавалася лікарнею. Такі ліки лікарня отримує по накладних за рахунок бюджетних коштів, тому підприємство може вказати у довідці назву, кількість та ціну таких ліків. Частина ліків для лікування ОСОБА_8 придбавалась батьками пацієнта. ОСОБА_29 зазначив, що лікарня має можливість і склала перелік ліків, їх кількість і вартість, які надавались лікарнею, та перелік і кількість ліків, які придбали батьки пацієнта. При цьому ОСОБА_29 зазначив, що вартість ліків, придбаних батьками, лікарня вказати не може.

Згідно приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 про те, що позивачка визнала факт надання їй матеріальної допомоги від Ізяславської міської ради в сумі 10000 грн., суд зауважує, що захисником не було надано доказів того, коли саме ОСОБА_28 отримала таку допомогу і що саме ці кошти були використані на придбання ліків, зазначених у наданих ОСОБА_28 копіях фіскальних чеків.

Суд не приймає до уваги заперечення захисника ОСОБА_7 проти доданих до позовної заяви доказів, які на думку захисника не відповідають вимогам Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року № 1000/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за № 736/27181, оскільки захисником вказано порушення п. 8 розділу 10 вказаних правил, тоді як розділ 10 визначає «Облік документів в архіві» і має лише 4 глави. Суд приходить до висновку, що додані до позовної заяви копії документів завірені належним чином.

Таким чином вимогу ОСОБА_28 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в частині компенсації витрат на лікування ОСОБА_8 , слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_28 16667,21 грн.

Що стосується вимоги про відшкодування витрат на поховання, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до вимог ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Згідно приписів ч. 1 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству;

предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші).

У ч. ч. 1-4 ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг. Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом. Виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Суб`єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов`язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають вимогам нормативно-правових актів та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством.

До Необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України 19 листопада 2003 року № 193, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 вересня 2004 року за № 1111/9710, внесене наступне:

1. Оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання.

2. Оформлення свідоцтва про поховання.

3. Копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили).

4. Монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу.

5. Кремація тіл померлих.

6. Поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю.

7. Зберігання урн з прахом померлих у крематорії.

8. Організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України.

9. Запаювання оцинкованої труни.

10. Замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.

На підтверження вартості понесених витрат на поховання позивачка до позовної заяви долучила копії товарного чека від 20 квітня 2021 року про придбання лавочки кованої, вартістю 2500 грн, квитанції до прибуткового касового ордеру від 17 квітня 2021 року із зазначенням двох сум (750 грн та 1100 грн), які прийняті від « ОСОБА_31 », та накладну без номера від 30 березня 2021 року про придбання ОСОБА_27 у приватного підприємця ОСОБА_32 предметів ритуальної належності на суму 33170 грн.

Суд вважає, що товарний чек від 20 квітня 2021 року про придбання лавочки кованої та квитанція до прибуткового касового ордеру від 17 квітня 2021 року із зазначенням двох сум (750 грн та 1100 грн), що прийняті від « ОСОБА_31 », не містять інформації, яка підтверджує факт понесених ОСОБА_28 витрат, пов`язаних з похованням ОСОБА_8 .

Разом з тим, суд вважає належним та допустимим доказом понесених витрат на поховання накладну без номера від 30 березня 2021 року про придбання ОСОБА_27 у приватного підприємця ОСОБА_32 предметів ритуальної належності на суму 33170 грн.

Суд не приймає до уваги заперечення захисника ОСОБА_7 проти доданої до позовної заяви копії накладної, яка на думку захисника, не відповідає вимогам Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року № 1000/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за № 736/27181, оскільки захисником вказано порушення п. 8 розділу 10 вказаних правил, тоді як розділ 10 визначає «Облік документів в архіві» і має лише 4 глави. Суд приходить до висновку, що додана до позовної заяви копія накладної завірена належним чином, вищезазначена накладна оформлена на спеціальному бланку, скріплена підписом керівника та печаткою підприємства.

Враховуючи викладене, вимогу ОСОБА_28 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в частині компенсації витрат на поховання ОСОБА_8 , слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_28 33170 грн.

З приводу заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Так, статтею 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає точних критеріїв майнового виразу фізичних страждань, переживань, душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням, тому її розмір може мати суто умовний вираз. Разом з тим, такий повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року № 752/17832/14-ц визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру.

Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України» (Novoseletskiy v. Ukraine, заява № 47148/99).

Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, що зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 372/3192/18.

У постанові від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Також у цій постанові зазначено, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вказано, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 3 серпня 2022 року у справі № 607/11755/20 суд узяв до уваги, що позивачі зазнали душевних страждань у зв`язку зі смертю сина; втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню; позивачі позбавлені можливості матеріальної та моральної підтримки сина в подальшому своєму житті та в старості; відновити попередній стан життя позивачів неможливо.

Суд, зважаючи на обставини справи, приписи цивільного законодавства, правові позиції Верховного Суду, приходить до висновку, що потерпіла ОСОБА_28 зазнала душевних страждань в зв`язку із смертю сина, яка є найвищою майновою втратою, яка не підлягає відновленню, відновити попередній стан життя позивачки неможливо. Тому, суд вважає, що заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 500000 грн., що повністю відповідає принципам розумності, виваженості, справедливості і адекватності отриманим стражданням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 121 КК України, призначивши йому покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України - 06 (шість) років 06 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 121 КК України - 07 (сім) років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначити остаточне покарання у виді 07 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній - у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_6 з моменту затримання - з 19 березня 2021 року.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області № 686/1102/21 від 16 січня 2021 року на речовину рослинного походження, зеленого кольору в подрібненому стані, що знаходиться у паперовоу згортці, яка була вилучена 14 січня 2021 року під час проведення огляду адміністративного приміщення в адміністративному корпусі Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)».

Речові докази по справі:

- речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, - канабсом, масою (в перерахунку на суху речовину) 3,15 г, біологічні зразки букального епітелію (слини), разом з первинним упакуванням, поміщені до сейф-пакету «МВС Україна. Експертна служба» № 5263213, марлевий тампон - контрольний зразок марлевого тампону, поміщений у сейф-пакет «ДБР» № S1002545, марлевий тампон із змивами з лівої руки ОСОБА_6 , поміщений у сейф-пакет «ДБР» № S1002544, марлевий тампон із змивами з правої руки ОСОБА_6 , поміщений у сейф-пакет «ДБР» № S1002542, медичні одноразові рукавиці, в яких проводилося освідування ОСОБА_6 , поміщені у сейф-пакет «ДБР» № В2016968, які перебувають на зберіганні у приміщенні кімнати зберігання речових доказів Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, - знищити;

- аркуш паперу формату А-4, на якому відображено інформацію у друкованому вигляді у формі таблиці з заповненими графами, щодо відправлення та отримання кореспонденції по ТОВ «Нова пошта» за 08.01.2021 та 12.01.2021, флеш-носій формату мікро-СД, виробник «GoodRam», об'ємом 16Gb, з записами відеофайлів в кількості 5 штук, із назвами: Апостолове 2, 7045, Апостолове 2, 5487, відділення 12.01.2021, Ізяслав 1, 7045, Ізяслав 1, 5487, вилучену 12.03.2021 у ПрАТ «Київстар» інформацію про телефонний зв`язок абонентів НОМЕР_1 ( ОСОБА_6 ), НОМЕР_2 , за період часу з 01.01.2021 по 12.01.2021, яка знаходиться на оптичному диску носію формату DVD-R, з реквізитами «ПрАТ «Київстар» «вх.3914 вих 3135/3/кт», які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 5303 (п`ять тисяч триста три) грн 13 коп судових витрат на залучення експертів.

Цивільний позов ОСОБА_28 до ОСОБА_6 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_28 16667 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят сім) грн 21 коп компенсації витрат на лікування ОСОБА_8 , 33170 (тридцять три тисячі сто сімдесят) грн компенсації витрат на поховання ОСОБА_8 та 500000 (п`ятсот тисяч) грн моральної шкоди. В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1