Провадження № 274/3187/23
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/703/23

І м е н е м У к р а ї н и

28.08.2023 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/3187/23 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з бакалаврським рівнем вищої освіти у сфері обслуговування, неодруженого, старшого стрільця батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч. 5 ст. 407 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, перебуваючи на посаді старшого стрільця третього відділення охорони першого взводу охорони другої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог статтей 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 12 лютого 2023 року близько 20 години самовільно залишив місце дислокації підрозділу - батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , по АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 14 години 21 лютого 2023 року, коли самостійно повернувся у місце дислокації підрозділу - батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , по АДРЕСА_2 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що з 04.10.21 він проходить строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Взагалі не мав відпусток, не був вдома, протягом останнього часу перед подіями постійно знаходився на території частини, з товаришами по службі виникла у відносинах психологічна напруга. Від всього цього він не витримав психологічно і тому залишив територію частини. Дозволу від командування не отримував, за час відсутності нікому не повідомляв, що він є військовослужбовцем, який самовільно залишив службу. Під час самовільного залишення нічого кримінального не вчиняв, просто проводив час на власний розсуд, а у подальшому самостійно, добровільно повернувся у частину. Розуміє, що вчинив неправильно, у скоєному кається, просить не позбавляти волі.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:

даними копій службової характеристики військової частини НОМЕР_1 та військового квитка серії НОМЕР_2 , згідно з якими старший солдат ОСОБА_3 обіймає посаду старшого стрільця 2-ї роти охорони батальйону охорони військової частини.

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, оцінивши докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд після внесення змін до статтей 69, 75 КК України не має можливості керуватися загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховувати ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання, не може застосовувати передбачений Конституцією України принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, а може лише призначити покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 статті 12 КК України злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений раніше не судимий, за місцем служби характеризується позитивно.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги існуючі на даний час норми кримінального закону, суд змушений призначити покарання у виді позбавлення волі. На думку суду призначене покарання не є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, однак Закон іншої можливості суду не надає.

Цивільний позов у провадженні не подано, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, клопотань про обрання такого заходу не надійшло, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_3 обраховувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1