Ухвала

29 серпня 2023 року

м. Київ

Справа № 554/5306/22

Провадження № 51-5091 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 липня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність ст. 427 КПК України, встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень і які, на її думку, були допущені місцевим та апеляційним судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Касаційна скарга засудженого не містить посилань на передбачені ст. 438 КПК України підстави для скасування судових рішень із зазначенням, у чому саме вони полягають, з огляду на положення ст. ст. 412-414 КПК України.

Засуджений не зазначає, у чому саме полягає незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду та які конкретно порушення закону, на його думку, було допущено цим судом під час розгляду цього провадження в апеляційному порядку. Крім того, засуджений не вказує, які доводи його апеляційної скарги і в порушення якої норми закону апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив, не оцінив або ж безпідставно визнав необґрунтованими.

Частиною 1 ст. 436 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Разом з тим, зазначена в касаційній скарзі вимога не повною мірою узгоджується з вищезазначеними положеннями Закону, оскільки не містить вказівки на те, в якому саме суді повинен бути призначений новий розгляд кримінального провадження. Крім того, не узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України й прохання засудженого щодо скасування запобіжного заходу на підставі ст. 616 КПК України та звільнення його з-під варти для несення служби в ЗСУ.

Крім того, з долучених до касаційної скарги судових рішень вбачається, що вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_4 постановлено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. За таких обставин засудженому при обґрунтуванні своїх касаційних вимог необхідно врахувати приписи ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до яких учасники судового провадження позбавлені права оскаржити обставини, які у суді першої інстанції ніким не оспорювались та щодо яких докази не досліджувались.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка засудженого з цього приводу.

Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК України.

Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено строк для усунення допущених недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 липня 2023 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, її буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3