Провадження №1-кп/761/2080/2023
В И Р О К

іменем України

16 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000267 від 07.06.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, громадянина України, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2010, 2011 року народження, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участі сторін провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окремий спеціальний батальйон (OPFOR) Міжнародного центру миротворчості та безпеки) на посаді заступника командира батареї з морально-психологічного забезпечення мінометної батареї на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022 року № 32/321/501/13т проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період старший лейтенант ОСОБА_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 06.04.2022 № 79 старшого лейтенанта ОСОБА_3 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зараховано до списків особового складу частини НОМЕР_5 , на всі види забезпечення та призначено на посаду заступника командира батареї з морально-психологічного забезпечення мінометної батареї військової частини НОМЕР_5 військової частини НОМЕР_4 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 06.05.2022 № 31 старшого лейтенанта ОСОБА_3 призначено на посаду заступника командира батареї з морально-психологічного забезпечення мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.05.2022 № 3 старшого лейтенанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та на всі види забезпечення.

Таким чином старший лейтенант ОСОБА_3 з 06.04.2022 проходив військову службу за мобілізацією під час особливого періоду, зокрема з 09.05.2022 у військовій частині НОМЕР_2 , тимчасовий пункт дислокації якої розташовується за адресою: АДРЕСА_2 .

Старший лейтенант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно ст. ст. 11, 16, 115 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися - питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022

№ 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022, який на підставі Указів Президента від 14.03.2022 № 133/2022, 18.04.2022 № 259/2022 та 17.05.2022 № 341/2022, який діє до цього часу.

Однак, під час дії воєнного стану, у старшого лейтенанта

ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на самовільне залишення місця служби - тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_2 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , який він реалізував за наступних обставин.

Так, на виконання свого умислу, старший лейтенант ОСОБА_3 у порушення вимог вищезазначеного законодавства, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини НОМЕР_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, 09.05.2022 року близько 17 год. 00 хв. самовільно залишив місце служби - тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , та у період часу з 09.05.2022 року до 13.06.2022 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, та не вживав жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості для цього.

У подальшому, старший лейтенант ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, 13.06.2022 року прибув до тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, викладених вище у вироку, він, будучи старшим лейтенантом, зарахований Наказом командира військової частини НОМЕР_2 до списків особового складу на всі види забезпечення та з 06.04.2022 проходив військову службу за мобілізацією. У період з 09.05.2022 року до 13.06.2022 року самовільно залишив місце служби - тимчасове місце дислокації в/ч НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на свій розсуд. У зв`язку з визнанням вини, щирим каяттям, продовженням проходження служби у лавах Збройних Сил України, просив суд не позбавляти його волі та запевнив суд, що зробив належні висновки.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення та дослідженням даних, які характеризують його особу, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини /фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення/, які ніким не оспорюються, у зв`язку з відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем, та кваліфікує його дії за ч.5 ст.407 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження та відношення до скоєного обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся.

Також при призначенні покарання ОСОБА_3 судом враховуються дані про його особу, який раніше не судимий, негативно характеризувався за місцем проходження служби у вч НОМЕР_2 , при цьому мав грамоту за розуміння, відповідальність, патріотизм у 2014 році від ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце проживання та реєстрації, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батьків пенсіонерів, його вік та стан здоров`я, проходження служби у лавах ЗСУ.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, вирішуючи питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ч.1 ст.75 КК України, суд враховує, що у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування положень ст.75 КК України у випадках засудження, зокрема, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України /в редакції Закону № 1576-IX від 29.06.2021 року, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення/, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, положення ч.1 ст.75 КК України /в редакції Закону № 1576-IX від 29.06.2021року/ поліпшує становище особи.

Враховуючи вищезазначені положення Закону, конкретні обставини кримінального провадження, вищезазначені дані про особу обвинуваченого, який продовжує здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, його вік та стан здоров`я, критичне ставлення до вчиненого правопорушення, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України /в редакції Закону № 1576-IX від 29.06.2021року/ звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Таке покарання стосовно ОСОБА_3 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувались та з урахуванням належної процесуальної поведінки обвинуваченого, підстав для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, судом не встановлено.

Даних щодо наявності речових доказів у кримінальному провадженні прокурором не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

На підставі ст.75 КК України /в редакції Закону № 1576-IX від 29.06.2021року/ ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 /двох/ років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя