Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/104/23
Провадження № 1-в/644/28/23

УХВАЛА

Іменем України

09 травня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора Немишлянської окружної прокуратури - ОСОБА_3

засудженого - ОСОБА_4

представників Харківської виправної колонії № 43 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференцзв`язку клопотання ОСОБА_4 про заміну невідбутої частина покарання більш м`яким, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього положень ст. 82 КК України.

Зазначив, що відбуває покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначене за вироком суду за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України з 01 грудня 2020 року.

Перебував у СІЗО м. Харкова під час введення військового стану, його життя знаходилось в небезпеці, з 24.02.2022 р. по 04.11.2022 р. за відсутності бомбосховищ, під час повітряних тривог перебував в камері, о зараз у відділенні, чим порушуються його права на особисту безпеку. Крім того порушується його конституційне право на захист цілісності та суверенітету України.

В судовому засіданні клопотання підтримав, зазначив, що мав стягнення які на цей час погашені за незначними поводами, заохочень не має. Просив задовільнити клопотання оскільки бажає стати до лав ЗСУ. На його думку саме такі, як він люди потрібні для боротьби з окупантами, оскільки тільки злочинці можуть побороти злочинців.

Представник адміністрації установи виконання покарань заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, має 2 дисціплінарних стягнення, не має жодного заохочення, не сплатив судові витрати.

Прокурор вважав заяву такою, що не підлягає задоволенню оскільки матеріали особової справи не мстять даних про виправлення та сумлінне ставлення до праці засудженого за час відбування покарання.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, засудженого, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 23.04.2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді З років позбавлення волі.

Вказаним вироком суду ОСОБА_4 строк відбування покарання обраховано з часу фактичного затримання з 01.12.2020 р.

Отже кінцем строку відбування покарання у ОСОБА_4 є 01.12.2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання призначеного вироком.

Відповідно до ч. З ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

При цьому вирішальним фактором при прийнятті судом рішення про застосування до засудженого ст, 82 КК України, є не тільки відбуття певної частини строку покарання засудженим, а саме те, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.

Згідно наданої Харківською виправною колонією № 43 особової справи на ОСОБА_4 , за час тримання в СЗО засуджений характеризується негативно мав два дисціплінарних стягнення 23.03.2021 р. у виді догани та 23.09.2022 р. у виді поміщення до карцеру за вживання та зберігання продуктів шумування.

З 04.11.2022 р. відбуває покарання в ХВК № 43 де характеризувався посередньо стягнень та заохочень не має.

Підтримує рівні стосунки з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди мас охайний зовнішній вигляд.

Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.

До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Безвідповідально ставиться до робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Згідно до витягу з протоколу № 33 засідання комісії від 23.11.2022 року Харківської виправної колонії № 43 з розгляду питань щодо застосування до засуджених заміни невідбитої частини покарання більш м`яким вирішено не направляти матеріали до суду щодо ОСОБА_4 для вирішення питання про заміну невідбитої частини покарання більш м`яким, оскільки він не став на шлях виправлення.

Висновок про можливість застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процес виправлення.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому суд зазначає, що у засудженого за час відбування покарання існує 2 погашених на час розгляду клопотання стягнення та відсутнє жодне заохочення і ці обставини вказують, що засуджений не довів своє виправлення, відсутність за останній час стягнень і заохочень лише підтверджує обставину звичайного додержання ОСОБА_4 режиму відбування покарання, а не його випалення та сумлінної поведінки.

Доводи засудженого про необхідність застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є непереконливими, оскільки з урахуванням перевірених матеріалів справи, особи засудженого, суд не вбачає підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537,539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: