Справа № 761/7512/23
Провадження №1-кп/761/2622/2023
В И Р О К

іменем України

30 березня 2023 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду судовий розгляд кримінального провадження №0000167 від 20.02.2023 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Кіровоградської області, Бобринецького району села Кетрисанівки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Громадянин України ОСОБА_4 , не погоджуючись з політикою чинної влади в Україні та підтримуючи входження тимчасово окупованих територій України до складу рф, у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 22.07.2022, з метою увійти в коло довіри представників окупаційної адміністрації для подальшого незаконного працевлаштування в лавах так званих правоохоронних органів рф, перебуваючи у м. Херсон прийняв рішення сприяти окупаційній адміністрації та виконувати їх злочинні накази.

З цією метою, ОСОБА_4 , у період часу з початку березня 2022 року по 22.07.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) будучи обізнаним про факт ведення рф агресивної війни проти України, невизнання вказаною державою поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій території України, у тому числі Херсонської області, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, які за результатом їх реалізації завдадуть шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи у м. Херсон , погодився на пропозицію невстановлених осіб, які входили до складу так званої «Херсонської військово-цивільної адміністрації рф», зайняти посади у незаконному правоохоронному органі так званому «главное управление министерства внутрених дел херсонской области».

В подальшому, 02.08.2022 ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, зокрема, на території Херсонської міської територіальної громади добровільно зайняв посади «временно исполняющий обязаностей полицейского-водителя дежурной части Корабельного городского отдела полиции главного управления министерства внутрених дел херсонской области» та «полицейский-водитель дежурной части Корабельного городского отдела полиции главного управления министерства внутрених дел херсонской области» в незаконному правоохоронному органі «главное управление министерства внутрених дел херсонской области», створеному окупаційною адміністрацією рф на тимчасово окупованій території Херсонської області.

За таких обставин, ОСОБА_4 , будучи громадянином України, добровільно у період з 02.08.2022 по 11.11.2022 займав посади «временно исполняющий обязаностей полицейского-водителя дежурной части Корабельного городского отдела полиции главного управления министерства внутрених дел херсонской области» та «полицейский-водитель дежурной части Корабельного городского отдела полиции главного управления министерства внутрених дел херсонской области» в незаконному правоохоронному органі «главное управление министерства внутрених дел херсонской области», створеному окупаційною адміністрацією рф на тимчасово окупованій території Херсонської області, та перебуваючи на вказаній посаді, виконував рішення окупаційної адміністрації спрямовані на встановлення та утвердження тимчасової окупації державою - агресором частини території України, а саме в Херсонській області.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 7 ст. 111-1 КК України, визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, в зазначений в обвинувальному акті період, займав посаду поліцейського-водія в незаконному правоохоронному органі, створеному представниками окупаційної влади у тимчасово окупованому м. Херсоні. Пояснив свої дії безвихідним становищем, відсутністю коштів на проживання його та членів його сім`ї. Перебуваючи на посаді він у складі «слідчо-оперативної групи» зазначеного органу здійснював виїзди на виклики громадян, за свою роботу отримував від 37 до 40 тисяч рублів рф. У вчиненому розкаювався.

Захисник у судовому засіданні просив урахувати всі обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 та призначити йому покарання відповідно до ст. 69 КК України нижче нижчої межі, зазначеної у санкції ч.7 ст. 111-1 КК України та із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, воно ніким не оспорюється.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст. 111-1 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні цивільну дружину та її дітей, має непрацездатну матір, характеризується позитивно за місцем проживання, та згідно показаннь цивільної дружини ОСОБА_6 , допитаної в судовому засіданні в якості свідка, виключно з обставин, що характеризують особу ОСОБА_4 .

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_4 є сприяння досудовому розслідуванню та судовому розгляду та щире каяття, яке виразилося, зокрема в добровільній явці з повинною 29.01.2023 до ГУСБ України.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесено до особливо тяжкого злочину, обставини його вчинення, характер діянь, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також враховуючи інші обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових правопорушень призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк та у межах, встановлених санкцією статті Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та правоохоронних органах.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також наявність обставини, що обтяжує покарання, суд, при призначенні покарання ОСОБА_4 не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України, та у звязку з цим і положень ст. 75 КК України. При цьому наявність вищевказаних двох обставин, що пом`якшують покарання, враховуючи поведінку ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за можливим призначити покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, зазначений у санкції статті 111-1 ч. 7 КК України.

У зв`язку з відсутністю відомостей щодо наявності у ОСОБА_4 майна, суд вважає за необхідним додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не застосовувати.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні судом не застосовувались.

Даних щодо наявності речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні прокурором не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та правоохоронних органах України на строк 12 (дванадцяти) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 31.01.2023.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід, застосований ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1