21.09.2023
Справа № 642/5163/23
Провадження № 1-кс/642/2951/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання ст. слідчого ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Новоселівка, Нововодолазького району, Харківської області, громадянин України, без освіти, розлучений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

встановив:

До слідчого судді надійшло вказане клопотання, в якому ст. слідчий ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. ОСОБА_8 просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням розміру застави у виді 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80520 гривень.

В обгрунтування клопотання слідчий вказала, що в провадженні ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0001372 від 05.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, будучи достеменно обізнаним про введення військового стану, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, строк дії якого продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб відповідно до Указу Президента № 573/2022 від 12.08.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (остання редакція від 29.09.2022), повторно вчинив умисний корисливий злочин на території Холодногірського району м. Харкова при наступних обставинах.

Так, 30 серпня 2023 року приблизно о 08 годині 00 хвилині, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 знаходився біля будинку № 23 по провулку Клочківському міста Харкова, де побачив раніше незнайомих йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які розпивали спиртні напої, та приєднався до них.

В ході сумісного розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_7 помітив, що у ОСОБА_9 в руках знаходиться його мобільний телефон ТМ «Nokia C21+», та у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння мобільним телефоном, ОСОБА_7 приблизно о 11 год. 30 хв. попрохав у ОСОБА_9 мобільний телефон ТМ «Nokia C21+», вартість якого, згідно висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи №23050 від 13.09.2023 року складає 2236 гривень 97 копійок для здійснення телефонного дзвінка. ОСОБА_9 , нічого не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_7 , повіривши у правдивість слів останнього, погодився та передав ОСОБА_7 свій мобільний телефон.

Після цього, ОСОБА_7 , взявши у руки переданий йому потерпілим ОСОБА_9 мобільний телефон, відійшов він нього та поклав мобільний телефон у кишеню своїх штанів, не маючи наміру повертати його. На прохання потерпілого ОСОБА_9 повернути йому мобільний телефон, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з корисливих мотивів, спочатку наблизився до потерпілого ОСОБА_9 , охопивши його руками за плечі, та правою ногою зробив підсікання обох ніг ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_9 втратив рівновагу та впав на землю, в результаті чого у ОСОБА_9 утворилися садна в ділянці правого ліктьового, правого колінного суглобів та в ділянці правої лопатки, які згідно висновку експерта №09-1310/2023 від 11 вересня 2023 року «за ступенем тяжкості садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів».

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 разом з викраденим майном мобільним телефоном ТМ «Nokia C21+» з місця вчинення кримінального правопорушення втік, в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2236 гривень 97 копійок.

20.09.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, підозра ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами, а саме:

-заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 ;

-оглядом місця події;

-допитом потерпілої ОСОБА_9 ;

-впізнанням з ОСОБА_9 ;

-допитом свідка ОСОБА_10 ;

-впізнанням за фотознімками з ОСОБА_10 ;

-допитом свідка ОСОБА_11 ;

-оглядом місця події за участі ОСОБА_7 ;

-оглядом предметів-документів;

-оглядом місця події за участі ОСОБА_7 ;

-оглядом предметів-документів;

-проведенням слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 ;

-висновком експерта №09-1310/2023 від 11.09.2023.

Підстави застосування запобіжного заходу обґрунтовуються можливістю настання таких ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що обґрунтовується тяжкістю вчиненого злочину, покаранням за їх вчинення (санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років), тому є достатні підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. В даному випадку існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду;

- задля уникнення покарання, може незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останні повинні бути безпосередньо допитані в судовому засіданні під час слухання справи в суді, чим передбачений ризик за п.3 ч.1 ст. 177 КПК України;

- може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому, як ОСОБА_7 раніше вчиняв аналогічні злочини, покарання за яке не відбув, має нестійкі соціальні зв`язки, не має постійного місця роботи та офіційного джерела доходів, а тому є підстави вважати що останній може продовжувати вчиняти злочини, в тому числі і корисливі, тому в даному випадку існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, слід врахувати, що підозрюваному інкримінуються злочин, який був вчинений ним майже відразу після звільнення з місця відбування покарання, оскільки останній був засуджений 05.07.2021 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення покарання та звільнився 03.08.2023 року.

Всі вищенаведені факти свідчать про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, продовив вчиняти кримінальні правопорушення, має нестійкі соціальні зв`язки, не має постійного місця роботи та офіційного джерела доходів, що підтверджує ризик вчинення ним нових правопорушень.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор та слідча підтримали дане клопотання, просили його задовольнити, посилаючись на наведені в ньому обставини.

Підозрюваний проти клопотання слідчого заперечував, просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник також заперечував проти клопотання слідчого, вказуючи на недоведеність ризиків, що підозрюваний не має наміру нікуди приховуватись, або перешкоджати кримінальному провадженню.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0001372 від 05.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

20.09.2023 ОСОБА_7 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В контексті вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя визнає підозру у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до переконання про необхідність вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Інкримінований ОСОБА_7 злочин, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Санкцією ч.4 ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Так, підозрюваний, будучи обізнаним про тяжкість покарання, та враховуючи обставини вчинення ним даного злочину, дані про його особу, що він раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, звільнений з установи відбування покарань 03.08.2023, на шлях виправлення не став, законних джерел заробітку не має, а тому він може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, негативно впливати на встановлення всіх обставин злочину шляхом тиску на свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, тому обґрунтовані ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Підозрюваним та його захисником, в свою чергу, ризики не спростовані, та не надано доказів неможливості перебування підозрюваного під зазначеним запобіжним заходом.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання пiдозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом наслідків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкiсть кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520 грн. При цьому, в разі внесення застави, необхiдно підозрюваного з-під варти звільнити та покласти на нього ряд обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання ст. слідчого ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 18.11.2023.

Визначити суму застави у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (у разі наявності)

Строк дії ухвали - до 18.11.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст судового рішення складено 21.09.2023.

Слідчий суддя