ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

в ході проведення підготовчого судового засідання у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000581 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3,4 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 надійшов до Фастівського міськрайонного суду Київської області 18 серпня 2023 року.

Ухвалою від 18 серпня 2023 року було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. 314, 315 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та представник потерпілого висловили думки про можливість призначення судового розгляду.

Захисник обвинуваченого заперечував проти призначення справи до судового розгляду, заявив клопотання про повернення обвинувального акту, оскільки він не містить відомостей, які повинні бути в обвинувальному акті викладені, зокрема він не містить відомостей про місце, час та спосіб злочинів.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, згідно вимог закону, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 314 КПК України, на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити зокрема чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України і повернення обвинувального акта може мати місце, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам вказаної статті.

Тобто, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Самі обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту є предметом розгляду в судовому засіданні провадження по суті.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні складений в цілому у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, зокрема, в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, анкетні відомості обвинуваченого, даний обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, на першій сторінці обвинувального акта міститься помітка «Затверджую» з підписом прокурора.

Що стосується відсутності в обвинувальному акті відомостей про місце, час злочинів, то суд звертає увагу, що в обвинувальному акті вказано, що:

-«реалізовуючи свій спільний злочинний умисел ОСОБА_5 у невстановлений слідством час та за невстановлених обставин, з метою наживи, умисно шляхом обману, не маючи на меті виконання будь-яких в майбутньому узгоджених домовленостей, за допомогою Інтернет-сайту «ІНФОРМАЦІЯ_1», надав недостовірні відомості про себе…»;

-« у невстановлений слідством час та місці, але не пізніше 29.04.2021 ОСОБА_7 передав у користування невстановленої особи…»;

-« в період часу з жовтня місяця 2020 року по квітень місяць 2021, ОСОБА_5 під час періодичних зустрічей з ОСОБА_8 , що відбувалися на території м. Києва, домовилися про незаконне збагачення за рахунок чужого майна… ОСОБА_5 у невстановлений слідством час та за невстановлених обставин, з метою наживи, умисно шляхом обману, не маючи на меті виконання будь-яких в майбутньому узгоджених домовленостей, за допомогою Інтернет-сайту «ІНФОРМАЦІЯ_1», надав недостовірні відомості про себе…»;

-«в подальшому, 29.04.2021 о 23 годині 00 хвилин у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_7 передав у користування ОСОБА_8 …».

Таким чином, як вбачається зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , останній містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачення в обвинувальному акті викладено конкретизовано, а отже і зрозумілість пред`явленого обвинувачення не викликає сумнівів, а тому даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України та положенням п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Враховуючи все вище зазначене, підстави для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акта прокурору відсутні.

Таким чином, враховуючи, що не має підстав для прийняття рішень визначених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.

Крім того, суд роз`яснює обвинуваченому право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, що прямо передбачено ч.4 ст.315 КПК України.

Крім того, прокурор звернувся з клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком на 60 днів, строк дії якого спливає 13 вересня 2023 року. Обґрунтовуючи необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор посилається на ряд наявних ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не можливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник заперечував проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи на необґрунтованість прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Представник потерпілого ТОВ «Захід Агробізнес» підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене прокурором клопотання, дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою (чи продовження такого тримання) судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Прокурор вказує, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Зокрема, ризиком того, що обвинувачений може переховуватись від суду є те, що він, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3, 4 ст.190 КК України, може умисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень може вдатися до відповідних дій.

Крім того, як вказав прокурор, ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню з 26.10.2021 по 10.08.2023 перебував у розшуку, тобто на стадії досудового розслідування переховувався від відповідних органів, що обґрунтовано свідчить про те, що така поведінка може повторитись з високою ймовірністю.

Посилання сторони захисту на необізнаність обвинуваченого щодо оголошення його у розшук суд не приймає та вважає це засобом захисту, оскільки тривалий час (з 26.10.2021 по 10.08.2023) відсутність зацікавленості в ході кримінального провадження, в якому він є підозрюваним, є малоймовірною.

Також не доводять факту необізнаності обвинуваченого щодо оголошення його у розшукнадані захистом матеріали (копії судового рішення без ідентифікації учасників, роздруківки з бази виконавчої служби щодо наявності штрафів без ідентифікації особи порушника, посвідчення волонтера та характеристики), оскільки поза розумним сумнівом не доводять цього та не несуть доказового навантаження для доведення спірного факту.

Тобто в даному випадку, на думку суду, прокурором доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1ст.177 КПК України.

Також, прокурором доведена наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, шляхом впливу на них з метою зміни показань останніми або відмовою від надання таких показань. Незаконний вплив на свідків та потерпілих у цьому провадженні можуть позбавити сторону обвинувачення надати суду належних і допустимих доказів вини обвинуваченого ОСОБА_5 .

Також, прокурором доведена наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів.

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Будь-яких обставин, які б унеможливлювали подальше утримування ОСОБА_5 під вартою суду не надано, скарг та заперечень щодо перебування саме під цим запобіжним заходом від нього не надходило. Даних, що стан здоров`я ОСОБА_5 не дозволяє його утримувати під вартою, у суду немає.

Подані суду письмове прохання ОСОБА_9 , яка є дружиною обвинуваченого, щодо не обрання запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі, та заяву ОСОБА_10 про взяття на особисту поруку обвинуваченого, суд залишає без задоволення, оскільки на переконання суду, на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та запобігти вищевикладеним ризикам.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України суд враховує як характер кримінального правопорушення у якому обвинувачується, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу і вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом, становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 776700 (сімсот сімдесят шість тисяч сімсот) гривень.

Такий розмір застави є справедливим та здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_5 , та того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, потерпілі та свідки ще не допитані, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та запобігти вищевикладеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. 176, 177,178, 193, 194,199, 314-315,370-372 КПК, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000581 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3,4 ст.190 КК України, у відкритому судовому засіданні на 11 вересня 2023 року об 16 год. 00 хв. в приміщенні Фастівського міськрайонного суду Київської області за участю сторін кримінального провадження.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника, потерпілого та представника потерпілого, яких викликати в судове засідання.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3,4 ст.190 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів - до 28 жовтня 2023 року включно.

Строк дії ухвали суду про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обчислювати з 29.08.2023 року до 28.10.2023 року, включно.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України визначити запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 776700 (сімсот сімдесят шість тисяч сімсот) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на: р/р UA0018661, МФО 820172, , банк отримувача (ГУ ДКСУ): Держказначейська служба України, м. Київ, отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі визначеного місця проживання без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими у справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній Установі «Київський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної Установи «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово суд, прокурора.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1