ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6633/18
провадження № 1-кп/753/243/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора по кримінальному провадженню № 0011301 від 23.10.2017 року про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

У Дарницькому районному суді м. Києва на розгляді перебуває вищевказане кримінальне провадження.

27.04.2023 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до Закону України №558-ІХ від 13.04.2020 року «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Враховуючи те, що головуючий суддя ОСОБА_7 перебуває у відпустці, розгляд питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , розглядається суддею зі складу колегії суддів ОСОБА_1 .

В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 зазначивши обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 , думку якої підтримали обвинувачений та законний представник ОСОБА_6 , заперечувала відносно продовження строків тримання її підзахисного під вартою, просила змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, врахувати, що вже майже закінчується судовий розгляд, судом досліджено матеріали, допитано свідків, обвинуваченого, отже зменшені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою та заявлених сторонами клопотань судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами прокурора та захисника, суд приходить до висновку про доцільність зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 23.10.2017 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався судом та діє і на даний час.

Відповідно до правової позиції Європейського суду, викладеної у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року зокрема, зазначено, що небезпека можливості переховування від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин є, звичайно, таким чинником, що належить до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалого тримання особи під вартою.

Суд, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його вік, те, що він має постійне місце проживання у м. Києві, а також обставини кримінального провадження, наявність розумної підозри у можливій причетності обвинуваченого до вчинення злочину, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, враховуючи, що провадження у справі триває, при цьому всі свідки обвинувачення та захисту були допитані у судовому засіданні, вважає за можливе у даному випадку змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177-178, 181, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, а саме до 28.06.2023 року включно з покладанням на обвинуваченого наступних обов`язків:

- заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

- зобов`язати прибувати до суду за першою вимогою;

- заборонити спілкування зі свідками у даному провадженні.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.

Ознайомити та вручити обвинуваченому ОСОБА_5 під розпис копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому покласти на орган національної поліції за місцем його проживання.

Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала оскарження не підлягає.

Суддя: