ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/270/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бобровиця, Чернігівської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, не працюючої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, оскільки наявні всі підстави, передбачені ст. 49 КК України (в редакції Законів № 4025-VI від 15 листопада 2011року). Вказав, що обвинуваченій ОСОБА_6 зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала клопотання захисника та просила його задовольнити.

Прокурор не заперечував щодо заявленого клопотання.

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 , 07.06.2018 близько 09-00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Мерседес Бенц Е280» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Тростянецька в м. Києві, допустила порушення вимог п.п.8.7.3 (е); 8.10; 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306, а саме:

8.7.3 (е) ПДР України - червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

12.9 (б) ПДР України - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

8.10 ПДР України - у разі подання світлофором (крім реверсивного) або у регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 , виразилося в тому, що вона, керуючи вище вказаним транспортним засобом, рухаючись проїзною частиною вул. Тростянецька зі сторони вул. Ревуцького в напрямку вул. Харківське шосе, на перехресті з вул. Вербицького в м. Києві, проявила неуважність під час проїзду даного перехрестя, перевищила дозволену максимальну швидкість 50 км/год та рухаючись зі швидкістю 102,82 ±3,42 км/год в момент подання світлофором забороняючого червоного сигналу, не здійснила зупинку перед світлофором , при цьому не надала дорогу транспортному засобу «Кіа Venga» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався на перехресті з лівої сторони на праву (відносно руху автомобіля «Мерседес Бенц Е280» д.н.з. НОМЕР_1 ), чим створила його водію аварійну обстановку, що призвело до подальшого зіткнення вказаних транспортних засобів. Внаслідок даного зіткнення некерований автомобіль «Мерседес Бенц Е280» д.н.з. НОМЕР_1 виїхав за межу проїзної частини на пішохідну зону, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який отримав тілесні ушкодження та був доставлений до медичного закладу.

Порушення пп. 8.7.3 (е), 8.10 ПДР України водієм ОСОБА_6 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме: заподіяння пішоходу ОСОБА_9 тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке виразилося у вигляді перелому медіальної кісточки та латеральної поверхні дистального епіметафізу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, перелому латерального виростка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, саден лівого колінного, гомілково-ступеневого суглобів та стопи.

Таким чином, дії ОСОБА_6 кваліфікуються як вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило особі середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України.

Вислухавши думку учасників провадження, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ст.9 КПК).

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 статті 5 КК України якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Так, ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції Законів №586-VІ від 24.09.2008 р.), за яке передбачалося покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції Законів № 4025-VI від 15 листопада 2011року) злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому злочин, який інкримінується ОСОБА_6 відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Згідно з ч.1 ст.49 КК України (Законів № 4025-VI від 15 листопада 2011року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.

Законом № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року були внесені зміни до КК України, в тому числі, до ст. 12, ст. 49, ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до якого ч.1 ст. 286 КК України відноситься до нетяжкого злочину, та у такому разі, особа може бути звільнена від кримінально відповідальності по спливу 5 річного строку, що в даному випадку є погіршенням становища ОСОБА_10 .

З урахуванням вимог статті 5 КК України, суд приходить до висновку, що редакція ст.ст. 12, 49, ч.1 ст.286 КК України, що діяла на момент вчинення, інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, пом`якшує кримінальну відповідальність, поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі та поширюється на обвинувачену ОСОБА_6 , яка вчинила кримінальні правопорушення до 01.07.2020 року - 07.06.2018 року, тобто до набрання таким законом чинності.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим, кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Також, при ухваленні вказаного рішення, суд враховує позицію Верховного Суду колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к, в якій вказано, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Постановою Верховного суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к зауважено, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Наведені обставини Верховного суду дотримані судом, тому суд не пов`язує звільнення від кримінальної відповідальності із фактом визнання обвинуваченої своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, або ж за фактом його відсутності.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Таким чином, у зв`язку із встановленням підстав, передбачених статтею 49 Кримінального кодексу України та враховуючи те, що з дня вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України минуло більше 3 років, при цьому, перебіг давності не зупинявся і не переривався, обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності, від слідства не ухилялася та не заперечує щодо закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 284 КК України, закриття провадження з цих нереабілітуючих підстав є обов`язковим, а остання підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_6 .

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 350 КПК України, на підставі ст. 49 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0005136 від 07.06.2018 відносно ОСОБА_6 - закрити.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 9661 гривню 90 копійок на користь держави.

Речові докази: автомобіль «Мерседес Бенц Е280» д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити у власності останньої, автомобіль «Кіа Venga» д.н.з. НОМЕР_2 , який переданий на зберігання ОСОБА_11 - залишити у власності останнього.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: