ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 953/2304/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/1189/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
судді судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_2 по справі за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 08 2023 року, -
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 08 2023 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів у межах строку досудового розслідування до 15 10 2023 року включно, без визначення розміру застави.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваної ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 08 2023 року скасувати та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваної більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або інший запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.
Так, 14 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду, більшістю голосів, по вищевказаній справі постановила: апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу ж Київського районного суду м. Харкова від 17 08 2023 року про застосування до підозрюваної за ч.1 ст. 14, ч.5 ст. 111-1, ч.2 ст. 110 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 15 10 2023 року, включно, без визначення застави - залишити без змін.
Не погоджуючись із мотивами прийняття такого рішення, вважаю за необхідне у цій справі, відповідно вимог ст. 375 КПК України, висловити окрему думку, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 статті 176 цього Кодексу.
Згідно положень ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий судді, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на який вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На моє переконання, зазначені вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання слідчого, дотримані у повному обсязі. Під час прийняття рішення про застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя у повному обсязі дослідив обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України.
З такими висновками слідчого судді погоджуюсь у повному обсязі, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та вимогам кримінального процесуального закону.
Крім того, не маючи жодних заперечень позиції більшості колегії суддів щодо тяжкості кримінальних правопорушень, про підозру у вчиненні яких повідомлено ОСОБА_3 , вважаю за необхідне зауважити на інших обставинах, які, з урахуванням положень кримінального процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, не можна залишити осторонь.
Так, в апеляційній скарзі захисник підозрюваної, в тому числі звернув особливу увагу суду апеляційної інстанції на ряд захворювань, які має ОСОБА_3 ; наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків, нерухомого майна за місцем мешкання та домашнього господарства; відсутність судимостей та відсутність родичів в росії.
Захисник, вказує, що підозрювана багато років працює на одному місці роботи, де має добру репутацію, та крім іншого допомагала місцевим мешканцям під час окупації. Вказує, що інших джерел доходу, окрім як від роботи в адміністрації та від власного господарства, підозрювана не отримує.
Отже, всупереч згоді більшості колегії суддів із висновком слідчого судді про те, що забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам не можливо шляхом застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, з таким висновком не погоджуюсь.
Так, відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.
Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З урахуванням наведеного, на переконання автора окремої думки, враховуючи усі обставини кримінальних правопорушень та особу підозрюваної, забезпечити виконання ОСОБА_3 покладених на неї обов`язків, можливо шляхом призначення застави у розмірі, передбаченому пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 195 КПК України.
На мою думку, застосування до підозрюваної більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у виді встановлення розміру застави, відповідає правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України» та є дієвим механізмом контролю її поведінки під час здійснення досудового розслідування, при цьому відповідає завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, маю чітке переконання про необхідність у вказаному кримінальному провадженні та за встановлених обставин, прийняття колегією суддів рішення щодо часткового задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного та застосування до ОСОБА_3 більш м`якого альтернативного запобіжного заходу, а саме визначення розміру застави відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 195 КПК України.
Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ
Харківського апеляційного суду ОСОБА_2