ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 (в режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Фастів заяву захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №1-кп/381/26/23 (справа № 362/962/18),-

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту заяви про відвід вбачається,що на минуле судове засідання до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано привід на підставі ухвали судді від 18 травня 2023 року з підстав того, що він будучі належним чином повідомлений про час проведення судового засідання, не з`явився до суду.Разом з тим, ОСОБА_6 не отримував повістки про виклик до суду на дане засідання, та не був повідомлений іншими способами, передбаченими ст. 135 КПК України. На думку сторони захисту суддя ОСОБА_5 не може брати участь у розгляді даної справи, оскільки викликає сумнів в її об`єктивності та неупередженості.

Також, захисник вважає, що під час повторного визначення складу суду даного провадження був порушений встановлений частиною третьою статті 35 КПК України порядок визначення судді для розгляду справи, оскільки відсутнє письмове розпорядження керівника апарату, яке є підставою для здійснення повторного авторозподілу справи.

Захисник ОСОБА_4 заяву підтримав в повному обсязі, додатково вказавши, що в провадження саме судді ОСОБА_5 вперше надійшло зазначене кримінальне провадження, однак у зв`язку із закінченням у неї 5-ти річного строку повноважень судді, провадження передано судді ОСОБА_7 , після звільнення якого знов перерозподілено судді ОСОБА_5 . Наведене, на думку адвоката, вказує на те, що вона вже сформувала певну позицію приймаючи процесуальні рішення у межах кримінального провадження, що ставить під сумнів її об`єктивність та неупередженість.

Прокурор категорично заперечував проти задоволення заяви про відвід, пославшись на створення обвинуваченим та його захисником штучних перешкод для розгляду кримінального провадження та затягування його розгляду.

Суддя ОСОБА_5 , якій заявлено відвід, та інші учасники кримінального провадження, повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, однак у судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід судді.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, суд дійшов такого висновку.

Оцінюючи доводи заявника про безпідставність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 приводу, як на підставу заявлення відводу судді через сумнів в її об`єктивності та неупередженості, суд зазначає наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Наявність безсторонності (неупередженості) суду має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується поки не надано доказів протилежного.

У висновку N 3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосуваннязакону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Виходячи з вищенаведеного, для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Отже, відвід має бути вмотивований, тобто містити відповідні аргументи та докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Таким чином, за окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи.

Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

Разом з тим, доводи заявника в обґрунтування наявності «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді» зводяться з незгодою з процесуальним рішенням судді ОСОБА_5 винесенням ухвали про привід обвинуваченого, тобто заявник на власний розсуд надає оцінку процесуальним рішенням та діям суду, хоча не є особою яка уповноважена переглядати судові рішення, оскільки такі рішення головуючого можуть бути предметом перегляду в апеляційній інстанції.

Наведені доводи заявника з точки зору закону не можуть вважатися підставою для відведення судді від участі у справіі жодним чином не свідчать про упередженість головуючого.

При здійсненні правосуддя судді незалежні і керуються верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Передчасна оцінка процесуальних дій судді або переоцінка судового рішення під час розгляду судової справи, може бути розцінена як втручання у здійснення ним правосуддя.

Оцінюючи доводи заявника про порушення встановленого ч.3 ст. 35 КПК України порядку визначення складу суду при повторному авторозподілі справи, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15 , ч.3 ст.369 КК України надійшло в провадження судді Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 , однак 18 жовтня 2018 року у судді ОСОБА_5 закінчився п`ятирічний строк повноваження судді, тому згідно розпорядження керівника апарату № 62 від 18.10.2018 року проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, внаслідок якого визначений головуючий суддя ОСОБА_7 .

Разом з тим, суддя ОСОБА_7 11 лютого 2020 року був звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку, тому 13 лютого 2020 року проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за наслідком якого визначено головуючого суддю ОСОБА_5 .

Так, у п. 1 ч. 1 ст. 35 КПК України передбачено, що у суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує, в тому числі, об`єктивний та неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді.

Порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду визначається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду (ч. 6 ст. 35 КПК України).

На даний момент діє Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджене Рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 (далі - Положення).

Відповідно п. 2.3.49 Положення (в редакції станом на 13.02.2020) повторний автоматизований розподіл судових справ між суддями застосовується у випадках визначених законом, а також з метою заміни одного, декількох суддів, всього складу суду, збільшення складу суду в порядку, визначеному підпунктами 2.3.4, 2.3.23 цього Положення.

Відповідно п. 2.3.50 Положення винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи.

Саме відсутність розпорядження керівника апарату суду при проведенні повторного автоматизованого розподілу справи, на думку адвоката, свідчить про порушення порядку визначення складу суду.

Відповідно до ч. 3. ст. 35 КПК України, визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або судді-доповідача для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, крім випадків, установлених законом.

Крім того, відповідно до п.2.3.4 Положення автоматизований розподіл судових справ здійснюється в автоматизованій системі за такими правилами: із загального списку суддів визначаються судді, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу; для суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється розрахунок коефіцієнтів навантаження; із числа суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу з урахуванням визначених автоматизованою системою коефіцієнтів навантаження здійснюється визначення судді для розгляду конкретної судової справи за принципом випадковості.

Системний аналіз наведених норм законодавства з питань порядку автоматизованого розподілу судових справ дає змогу виокремити головні принципи його здійснення - рівномірність та випадковість.

Як встановлено судом, повторний автоматизований розподіл судової справи було здійснено на підставі акту приймання-передавання справ та документів від 12 лютого 2020 року.

Відповідно до звіту про повторний автоматизований розподіл справ між суддями від 13.02.2020 року, вибір доповідача проходив з 2 суддів, з урахуванням коефіцієнтів навантаження, обрано суддю за випадковим числом 20 - ОСОБА_5 .

Наведене свідчить, що головуючий суддя за наслідком повторного розподілу визначений належним чином, а саме автоматизованою системою документообігу суду, будь-які сумніви щодо порушення принципів рівномірності та випадковості при його проведенні у суду відсутні.

Дійсно, п. 2.3.50 Положення передбачає наявність розпорядження керівника апарату як підставу повторного автоматизованого розподілу, однак за наявності розпорядчого документу, яким в даному випадку є акт приймання-передавання справ та документів від 12 лютого 2020 року, з урахуванням відсутності доказів втручання в систему автоматизованого розподілу при його проведенні, доводи про порушення ч.3 ст.35 КПК України лише через відсутність розпорядження керівника апарату містять ознаки надмірного формалізму.

В цьому контексті слід відзначити, що занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог не сприяє належному відправленню правосуддя, оскільки надмірний формалізм, який демонструється стороною відповідного провадження, створює перешкоди у відправленні правосуддя у розумні строки.

Порушене заявником питання щодо визначення складу суду мало місце у лютому 2020 року, однак ініціювання його розгляду шляхом заявлення відводу судді відбулось в липні 2023 року, тобто більш ніж після спливу трьох років, коли проведений великий обсяг процесуальних дій при розгляді кримінального провадження № 0002432, що беззаперечно створює перешкоди у відправленні правосуддя у розумні строки.

Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча й розподіл справи конкретному суду підпадає під «свободу розсуду», якою користуються національні органи влади у такому випадку, потрібно переконатися, що цей розподіл був сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції та, зокрема, з його вимогами незалежності та неупередженості (Рішення у справі Moiseyev проти Росії від 9 жовтня 2008 року, заява № 62936/00, параграф 176).

Відтак суд вважає, що адвокатом не доведено обставини, які б свідчити, що були порушені вимоги ч. 3 ст. 35 КПК України при визначенні судді за наслідком повторного автоматизованого розподілу справита які призвели до порушення права особи на доступ до правосуддя та права на справедливий розгляд незалежним і неупередженим судом.

Інші доводи адвоката щодо наявності підстав для відводу судді відповідно до ст. 76 КПК України також не знайшли свого підтвердження.

Підсумовуючи викладене вище, вважаю, що в даному випадку не встановлено жодної обставини, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів у порушенні порядку визначення судді для розгляду кримінального провадження №0002432, а також виправданого сумніву у неупередженості судді ОСОБА_5 , у зв`язку з чим заява захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1