Справа № 351/1779/22
Провадження № 1-кп/351/62/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,

за ч.1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), за наступних обставин.

Так, 28 травня 2008 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення у цивільній справі №2-449 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян починаючи з 28.03.2088 року.

На виконання вказаного рішення 20.06.2008 головним державним виконавцем Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження НОМЕР_1.

Однак, ОСОБА_4 від сплати аліментів злісно ухиляється, у визначеному судовим рішенням порядку грошові кошти на утримання дитини не виплачує, внаслідок чого, станом на 01.11.2022, заборгованість зі сплати аліментів складає 143 196,05 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 грубо порушує обов`язки, покладені на нього судовим рішенням та визначені нормами Конституції України і Сімейного кодексу України, та посягає на нормальний розвиток і здоров`я дітей.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав. Пояснив, що має одну доньку. Про рішення суду про стягнення з нього аліментів йому відомо. Щиро розкаявся, зобов`язався виплатити заборгованість по аліментах, просив суд його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 подала до суду заяву, в якій просила дане кримінальне провадження розглядати у її відсутності, відносно покарання щодо обвинуваченого покладається на розсуд суду.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнає дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження, у судовому засіданні є недоцільним. Обвинувачений проти такого рішення суду не заперечив.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Снятинським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) сума заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів станом на 01.11.2022 складає 143 196,05 грн.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з приписами ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд, оцінивши здобуті у судовому засіданні докази, визнає їх, відповідно до ст.ст. 85,86 КПК України, належними та допустимими, оскільки вони зібрані у порядку ст. 93 КПК України, тому суд покладає їх в обгрунтування вироку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ч.1 ст.164 КК України, оскільки він ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), відповідно до наданогоКоломийським відділом ДВС у Коломийському районі розрахунку заборгованість обвинуваченого по сплаті аліментів станом на 01.11.2022становить 143 196,05 грн.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, обставини вчинення даного кримінального проступку, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального проступку, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України відноситься до кримінальних проступків.

До пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченого суд відносить щире каяття у вчиненному.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Суд вважає, що наведена пом`якшуюча покарання обставина, відсутність обставин, що обтяжують покарання, його ставлення до вчиненого, щире каяття, дають підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.1 ст. 164 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

На думку суду такепокарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного та відповідатиме меті, визначеній у ст. 50 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 371, 373- 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речовий доказ: виконавче провадження стосовно ОСОБА_4 , яке передано на відповідальне зберігання Снятинському відділі державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західної міжрегіональної юстиції (м. Івано-Франківськ), залишити на зберіганні в Снятинському відділі державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західної міжрегіональної юстиції (м. Івано-Франківськ) за адресою: площа Незалежності, 1, м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_7