ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/746/23 Справа № 226/672/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000030 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 03 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, з професійно-технічною освітою, в силу ст. 89 КК України не судиму, заміжню, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючу за адресою: АДРЕСА_2

визнано винною за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винною за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

10.02.2022 р. у вечірній час доби, точного часу не встановлено, обвинувачена ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 та їх спільними знайомими ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вживали спиртні напої. Приблизно о 18-00 год. між нею та ОСОБА_11 на грунті раптово виниклих неприязнених стосунків, викликаних непристойною поведінкою ОСОБА_11 , виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, не пов`язаних з позбавленням його життя, схопила зі столу кухонний ніж і, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, умисно нанесла ОСОБА_11 один удар в область задньої правої поверхні грудної клітини, спричинивши йому колото-різане поранення задньої поверхні грудної клітини справа, проникаюче в праву плевральну порожнину без ушкодження внутрішніх органів, яке ускладнилося правобічним відкритим ненапруженим пневматораксом, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Після цього ОСОБА_8 самостійно припинила свої дії.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі обвинувачена вказує, що вирок незаконний та підлягає скасуванню. Зауважує, що після вчинення злочину вона самостійно звернулась в поліцію, відвідувала потерпілого в лікарні, щиро розкаялась, а тому у суду були підстави для застосування до неї положень ст.ст. 69, 75 КК України. Звертає увагу на не роз`яснення можливості укласти угоду про визнання винуватості. Вказує, що вчинила злочин у стані душевного хвилювання. Просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та застосувати щодо неї положення ст. 75 КК України або ст. 69 КК України.

Позиції учасників судового провадження

Захисник обвинуваченої підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її необґрунтованою та просив відмовити в її задоволенні.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки вирок суду в частині фактичних обставин та вини ОСОБА_8 не оскаржується колегія суддів переглядає вирок суду виключно в частині призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченої щодо суворості призначеного їй покарання колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття «особа винного».

Згідно усталеної практики Верховного Суду термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної або касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, з наступними змінами та належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, яка за місцем проживання характеризується негативно, на диспансерних обліках не перебуває, офіційно не працевлаштована, позбавлена батьківських прав, заходів для відшкодування завданої нею шкоди не вжила, визнавши обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої - щире каяття, обставинами, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно досудової доповіді органу з питань пробації ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, рівень небезпеки для суспільства дуже високий, та, на думку органу пробації, обвинувачену слід ізолювати від суспільства.

Суд призначив покарання саме у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння ОСОБА_8 нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги сукупність наведених обставин, колегія суддів не має сумнівів у тому, що визначена ОСОБА_8 форма відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства є співмірною протиправному діянню, а також є справедливим і виваженим заходом примусу, що забезпечить виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

Як неодноразово зауважував у своїх рішеннях Верховний Суд, частина 1 статті 69 КК України, надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Визнання вини та щире каяття обвинуваченої ОСОБА_8 пом`якшують покарання, проте не є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, крім того існування обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння вказує на неможливість безумовного застосування ст. 69 КК України.

Поведінка обвинуваченої особи після вчинення злочину повинна бути спрямована на відворотність наслідків вчинення злочину, зменшення суспільної небезпеки даного діяння, тобто це комплекс заходів на відновлення дозлочинного стану суспільних відносин. Саме вчинення таких дій є підставами для розгляду можливості застосування інституту призначення покарання, меншого ніж мінімально передбачене за злочин. В даному кримінальному провадженні обвинувачена не вчинила вищевказаних дій, а тому колегія суддів не вважає, що наявні підстави для застосування ст. 69 КК України.

Також колегія суддів відмічає, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції прийняв до відома характеристику обвинуваченої, конкретні обставин кримінального провадження; характер вчиненого злочину; особу обвинуваченої, яка, не дивлячись на застосування раніше до неї заходів кримінального перевиховання з боку держави, вчинила новий злочин із застосуванням насильства.

Посилання апеляційної скарги щодо не роз`яснення обвинуваченій можливості укласти угоду є безпідставними з огляду на наступне.

Змістовний аналіз ст. 303 КПК України вказує, що не роз`яснення слідчим/прокурором даного права може бути оскаржено під час підготовчого судового засідання. Як вбачається з матеріалів провадження обвинувачена ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні дану бездіяльність не оскаржувала, а тому суд першої інстанції фактично дані обставини не перевіряв. Разом з тим це не перешкоджає переглянути даний довод під час апеляційного розгляду, оскільки цим не погіршується становище обвинуваченої.

Згідно ч. 7 ст. 469 КПК України роз`яснення можливості укласти угоду про примирення покладається на слідчого/прокурора. При цьому угода про примирення в кримінальних провадженнях щодо тяжких злочинів не передбачена ст. 469 КПК України, таким чином порушень вимог Закону в цій частині прокурором та слідчим не допущено. За відсутності можливості щодо перевірки даних обставин з боку суду першої інстанції, колегія суддів позбавлена можливості надати їм правову оцінку. Крім того укладення угод є диспозитивним правом сторони кримінального провадження.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 03 листопада 2022 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: