Справа № 276/1797/19
Провадження по справі 1-кп/276/9/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000368 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кропивня Володарсько-Волинського району Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, є особою з інвалідністю першої групи, на утриманні інших осіб не має, раніше не судимого,

за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

08.09.2019 близько 16 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , який перебував поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з середини вказаного житлового будинку.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, у вказаний день та час ОСОБА_3 підійшов до житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_7 , та після чого, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будуть поміченими з боку власника та інших осіб, за допомогою сили рук відчинив вхідні двері приміщення веранди, після чого проник до середини приміщення будинку. Перебуваючи в середині приміщення житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 за допомогою сили рук зірвав електричний дисковий лічильник, який був закріплений на стіні приміщення сіней, вартість якого, відповідно до звіту про проведення незалежної оцінки становить 300 грн 00 коп. Вищевказаний дисковий лічильник ОСОБА_3 помістив до середини поліетиленового пакету, якого заздалегідь взяв із собою для вчинення крадіжки, та з викраденим майном покинув місце злочину. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 300 грн 00 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не допитувався, оскільки відповідно до висновків судово-психіатричного експерта № 195-2022 від 12.07.2022 та №38-2023 від 24.01.2023 року ОСОБА_3 за своїм психічним станом на даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, його участь внаслідок психічного захворювання визнано недоцільною, а згідно довідки КУ «Хорошівський психоневрологічний інтернат» від 10.07.2023 № 179 ОСОБА_3 після перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу у вигляді правостороннього геміпарезу хворий лежачий і безпорадний, потребує постійного стороннього догляду, покращень психічного та загального стану не спостерігається. Разом з тим, в судовому засіданні, яке відбулось 28.09.2022, ОСОБА_3 свою винуватість визнав, однак відмовився давати покази.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10.07.2023, яку постановлено без виходу до нарадчої кімнати, змінено порядок розгляду і продовжено судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, згідно з якою просив проводити судовий розгляд без його участі, щодо покарання покладається на розсуд суду.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.10.2019, відповідно до якого слідчим Хорошівського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 прийнято у ОСОБА_7 заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактом того, що 08.09.2019 невідома особа таємно викрала дисковий лічильник із будинку по АДРЕСА_2 ;

- протоколом огляду місця події від 09.10.2019 з ілюстративними фототаблицями до нього, згідно з якими було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де зафіксовано загальну обстановку місця вчинення кримінального правопорушення, зокрема, загальний вигляд будинку, з якого було вчинено крадіжку, приміщення вказаного будинку, а також вигляд стіни, де знаходився електричний дисковий лічильник;

- заявою ОСОБА_3 від 09.10.2019 слідчому СВ Хорошівському ВП ОСОБА_8 , за змістом якої ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції частини до дискового лічильника, що зберігалися ним в кущах та які були викрадені 08.09.2019 з будинку по АДРЕСА_2 ;

- протоколом огляду місця події від 09.10.2019 з ілюстративними фототаблицями до нього, згідно з якими ОСОБА_3 вказав на місцезнаходження деталей дискового лічильника, який ним було викрадено з житлового будинку по АДРЕСА_2 , а також вигляд цих деталей;

- протоколом огляду предметів від 10.10.2019 з описом зовнішнього вигляду трьох частин зовнішньої конструкції дискового електричного лічильника, пофарбовані в чорний колір;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.10.2019, відповідно до якого ОСОБА_3 вказав на житловий будинок по АДРЕСА_2 , із середини якого він викрав 08.09.2019 дисковий лічильник, продемонстрував, яким чином він потрапив до середини будинку та до приміщення сіней вказаного домоволодіння, показав місце, де був розташований дисковий лічильник;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 10.10.2019, за змістом якого ОСОБА_7 за зовнішніми ознаками впізнав лічильник, який у нього було викрадено;

- свілоцтвом про право власності на житловий будинок серії САС №141342 від 21.04.2009, відповідно до якого житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ;

- звітом Житомирської товарної аграрно-промислової біржі №191009/94-Л, згідно з яким вартість лічильника дискового складає 300,00 гривень.

Судом в ході судового розгляду також досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України)

Оцінюючи дослідженні докази, суд вважає доведеним у судовому засіданні факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, що полягає у вчиненні умисних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в житло.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №195-2022 від 12.07.2022 року, ОСОБА_3 в момент вчинення правопорушення виявляв клінічні ознаки інтелектуально-мнестичного зниження органічного генезу (інтоксикаційного, судинного), яке не позбавляло його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував; на даний час виявляє клінічні ознаки вираженої деменції змішаного (судинного, інтоксикаційного) генезу з періодичним порушенням психіки у вигляді галюцинаційно-маячного синдрому, станів вечірньої та нічної сплутаності свідомості. Даний діагноз відповідає шифру F02.8 MKX-10. Ступінь наявного у ОСОБА_3 слабоумства настільки виражена, що позбавляє його здатності в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними; не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Потребує спостереження лікарем-психіатром та прийом підтримуючого лікування за місцем перебування.

Допитаний в судовому засіданні для роз`яснення висновку експерт ОСОБА_9 повністю підтримала висновок судово-психіатричного експерта №195-2022 від 12.07.2022 року та пояснила суду, що ОСОБА_3 хворіє на психічний розлад, слабоумство, що взагалі не піддається лікуванню, а з віком лише посилюється. Можливе лише симптоматичне лікування супутніх розладів. Тому, відносно ОСОБА_3 недоцільно застосовувати жодні примусові заходи медичного характеру, він потребує стороннього постійного догляду за місцем проживання або перебування під наглядом лікаря.

Для усунення будь-яких сумнівів у правильності висновку судового експерта судом було призначено додаткову комплексну судову психолого-психіатричну експертизу ОСОБА_3 . Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №38-2023 від 24.01.2023 року, комісія експертів дійшла аналогічних висновків, що й попереднього разу, а саме щодо діагнозу ОСОБА_3 , що він на даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом застосуванню примусових заходів медичного характеру не потребує, а потребує постійного піклування з обов`язковим лікарським наглядом за місцем його проживання ( згідно п.6 ст. 94КК України).

Законний представник ОСОБА_6 суду повідомив, що він тривалий час опікується своїм батьком ОСОБА_3 , який на даний час має психічні розлади, хворіє на деменцію, супутні психічні розлади та не усвідомлює значення своїх дій, забезпечує його всім необхідним. В судовому засіданні заявив клопотання про передачу ОСОБА_3 на його піклування з наглядом лікаря-психіатра КУ «Хорошівський психоневрологічний інтернат». Запевнив суд, що забезпечить батькові відповідний догляд, піклування та належну поведінку.

Захисником адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про закриття кримінального провадження з передачею ОСОБА_3 на піклування сину ОСОБА_6 з обов`язковим наглядом лікаря-психіатра КУ «Хорошівський психоневрологічний інтернат». В обгрунтування клопотання зазначив, що відповідно до висновків судово-психіатричних експертиз ОСОБА_3 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, проте потребує піклування родичів з обов`язковим лікарським наглядом. Відтак, наявні підстави, передбачені ч.6 ст. 94 КК України, для передачі обвинуваченого на піклування свого сина з обов`язковим лікарським наглядом.

ОСОБА_6 , законний представник ОСОБА_3 , підтримав клопотання захисника та просив закрити кримінальне провадження та передати батька йому під нагляд.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та, оскільки згідно висновків судово-психіатричного експерта ОСОБА_3 не потребує застосуванню примусових заходів медичного характеру, не заперечив щодо закриття кримінального провадження та застосування судом ч.6 ст. 94 КК України, передавши ОСОБА_3 на піклування сину з подальшим обов`язковим лікарським наглядом.

Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, законного представника, дослідивши всі докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 19 КК України, не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Як встановлено ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цьогоКодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Згідно з ч.1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Частинами 1 та 2 статті 513 КПК України визначено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру (ч. 4 ст. 513 КПК України).

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу (ч. 5 ст. 513 КПК України).

Згідно з положеннями ч.6 ст.94 КК України, якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до п.20 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, оскільки в законодавстві про психіатричну допомогу не передбачено такого виду діяльності психіатричних закладів охорони здоров`я, як обов`язковий лікарський нагляд за особами, переданими судом на піклування родичам або опікунам, а піклування охоплює обов`язок лікування підопічного (статті 55, 67 Цивільного кодексу України), слід вважати, що у випадку, передбаченому ч.6 ст.94 КК України, обов`язок забезпечити такій особі психіатричний лікарський нагляд (амбулаторний чи в умовах стаціонару) покладається не на психіатричний заклад, а безпосередньо на родичів чи опікунів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України у стані осудності, однак, захворів на психічну хворобу до постановлення вироку. Разом з тим, потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру відсутня, оскільки психічна хвороба невиліковна та прогресує.

ОСОБА_3 , починаючи з 27.01.2022, перебуває в КУ «Хорошівський психоневрологічний інтернат» під наглядом лікаря-психіатра, а його син ОСОБА_6 піклується про батька, постійно відвідує його та забезпечує всім необхідним. За місцем проживання скарг на його поведінку не надходило.

На підставі викладеного, враховуючи позицію учасників процесу, характеризуючі дані ОСОБА_3 , зокрема те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, не є соціально небезпечним, та згідно висновків судово-психіатричного експерта застосування примусових заходів медичного характеру є недоцільним, з огляду на заявлене ОСОБА_6 , який є законним представником ОСОБА_3 , клопотання перед судом про передачу йому батька на піклування, під час якого він забезпечить йому за місцем проживання належний догляд та лікарський нагляд, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 , водночас, слід застосувати положення ч.6 ст.94 КК України.

За таких обставин, кримінальне провадження підлягає закриттю з передачею ОСОБА_3 на піклування сину з обов`язковим наглядом лікаря психіатра за місцем проживання.

Питання щодо долі речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, а тому вказані питання судом не вирішуються.

На підставі викладеного та керуючись ч.6 ст. 94 КК України, ст. 369-372, 513, 516 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Кримінальне провадження №0000368 відносно ОСОБА_3 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, закрити.

На підставі ч.6 ст.94 КК України передати ОСОБА_3 на піклування сину ОСОБА_6 з обов`язковим наглядом лікаря психіатра.

Речові докази: три частини від конструкції дискового лічильника чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Копію цієї ухвали суду негайно після проголошення вручити учасникам судового провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1