ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2820/23 Справа № 201/5878/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження №0000239 від 10.02.2022 за апеляційною скаргою представника цивільного позивача - ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , на вирок Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16 червня 2023 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Кровне, Сумської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України (далі- КК) до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили не обирався.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДИЧКА» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 42 637,17 грн. грн., моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. відмовлено.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.100 та ст.124 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_10 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення за наступних обставин.

09 лютого 2022 року близько 15.10 години водій ОСОБА_10 , керуючи технічно справним вантажним автомобілем «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «ІНДИЧКА», рухався в Соборному районі в місті Дніпро по вул. Набережна Перемоги з боку Селянського Узвозу в напрямку проспекту Героїв в другій смузі для руху. Під час руху ОСОБА_10 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, не врахувавши габарити свого транспортного засобу, при виникненні перешкоди для руху у вигляді вантажного автопідйомнику «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який знаходився в нерухомому стані, в крайній правій смузі для руху, в районі електроопори № 266 в попутному напрямку, який він об`єктивно здатний був виявити, заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, внаслідок чого в районі електроопори № 266 відбулось зіткнення правою частиною вантажного автомобіля «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 з маніпуляційною вишкою вантажного автопідйомнику «ГАЗ 3307» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Внаслідок ДТП робітнику вантажного автопідйомнику «ГАЗ 3307» ОСОБА_13 спричинено тілесне ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла:

- закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню з вогнищем у правій потиличній частці, численних переломів всіх стінок лівої гайморової порожнини з переходом на стінки лівої орбіти та лобну кістку ліворуч, перелому лівої виличної кістки та її скроневого відростку, забійної рани верхньої та нижньої повіки лівого ока в проекції зовнішнього кута, підшкірної емфіземи в параорбітальній області ліворуч, осколкового перелому кісток носу та носової перетинки, перелому внутрішньої стінки правої гайморової порожнини з явищами гемосинусу, саден« на обличчі; закритої тупої травми грудної клітини з явищами дистрес-синдрому обох легень середнього ступеню тяжкості; закритого внутрішньо-суглобового перелому голівки правої променевої кістки з незначним зміщенням; відкритого переломо-вивиху кісток правого променево-п`ясного суглобу: човноподібної та півмісяцевої кістки, перелому шилоподібного відростку ліктьової кістки та променевої кістки у нижній третині, рани - по передній поверхні правого променево-п`ясного суглобу; відкритого багатоуламкового перелому надколінника праворуч зі зміщенням уламків, рани в проекції правого колінного суглобу; закритої тупої травми лівої стопи з осколковими переломами З та 4 плюснових кісток, кубоподібної та клиноподібної кісток, підвивиху 3 та 4 плюснових кісток, садна - по тильній поверхні лівої стопи в проекціях 3-5 плюснових кісток; закритого переломо-вивиху передплюсно-плюснового суглобу правої стопи зі зміщенням, які згідно висновку експерта відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3-6, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху згідно висновку судово- автотехнічної експертизи виразилося в тому, що водій ОСОБА_10 , керуючи вантажним автомобілем «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який свідчить:

- п. 12.3 - "У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди", невиконання якого знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що наступили.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_10 кваліфікована за ч.2 ст.286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку місцевого суду в частині вирішення цивільного позову у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що ОСОБА_9 є власником вантажного автомобіля «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_3 , якому було завдано матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яке спричинив водій ОСОБА_10 , рухаючись на вантажному автомобілі «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Дніпро по вул. Набережна Перемоги. На момент ДТП водій ОСОБА_10 працював у ТОВ ІНДИЧКА, яке є власником автомобіля «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Оскільки відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, має важливе значення для відновлення порушених прав ОСОБА_9 , апелянт зазначає, що ним 29 грудня 2022 року через канцелярію Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська в порядку ст.128 КПК був поданий цивільний позов про стягнення з ТОВ ІНДИЧКА матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП.

Між тим, як зауважує представник цивільного позивача, суд першої інстанції, всупереч вимогам статей 61 та 128 КПК, заявлений цивільний позов не розглянув та у судовому засіданні разом з клопотанням про призначення судової товарознавчої експертизи повернув представнику ОСОБА_9 , обґрунтувавши своє рішення тим, що у ОСОБА_9 не має статусу у кримінальному провадженні. Натомість апелянт вважає, що таке рішення суду порушує права ОСОБА_9 , оскільки той відповідно до положень ст.61 КПК має статус цивільного позивача.

З урахуванням наведеного просить скасувати вирок Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16 червня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_10 , цивільний позивач ОСОБА_9 та представник цивільного відповідача ТОВ ІНДИЧКА - ОСОБА_14 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, однак їх неявка, відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника цивільного позивача на підтримку доводів поданої ним апеляційної скарги та який наполягав на її задоволенні у повному обсязі, просив скасувати вирок суду першої інстанції в частині не розгляду цивільного позову ОСОБА_9 , вислухавши прокурора та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного позивача, просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПКсуд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК, ґрунтуються на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими, не оспорюються в апеляційній скарзі представника цивільного позивача, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.286 КК у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки, та звільненням від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК, на переконання апеляційного суду, у даному конкретному випадку, відповідає вимог ст.ст.50,65 КК, оскільки суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Разом з цим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника цивільного позивача ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону під час вирішення цивільного позову з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.128 КПК особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.

За приписами частини п`ятої цієї статті цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду представником цивільного позивача ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_8 був поданий цивільний позов до ТОВ ІНДИЧКА, треті особи - Дніпровська обласна дирекція ПАТ НАСК ОРАНТА, ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди завданим кримінальним правопорушенням у розмірі 1 240 810 грн (а.с.121-139). Натомість, як свідчить журнал судового засідання від 18 травня 2023 року (а.с.142-144) та технічний носій аудіофіксації перебігу судового розгляду, головуючим на місці було ухвалено рішення про відмову у прийнятті до спільного розгляду цивільного позову ОСОБА_15 через відсутність у даної особи правового статусу у цьому кримінальному провадженні.

Однак з таким висновками місцевого суду не може погодитися суд апеляційної інстанції, оскільки у розумінні положень частини першої та другої статті 61 КПК у даному конкретному випадку ОСОБА_9 , як власник вантажного автомобіля «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП за обставин, встановлених вироком суду, набуває статусу цивільного позивача з моменту подання цивільного позову.

Згідно штампу вхідної кореспонденції Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ цивільний позов ОСОБА_9 надійшов до місцевого суду 10 січня 2023 року (а.с.121), а отже саме з цієї дати у нього виникають права та обов`язки цивільного позивача.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

- вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодекс;

- ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

- інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Отже, оскільки ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська про відмову у прийнятті до спільного розгляду цивільного позову ОСОБА_15 через відсутність у даної особи правового статусу у цьому кримінальному провадженні було постановлено у судовому засіданні головуючим на місці, із занесенням прийнятого рішення у протокол судового засідання, тому це рішення, відповідно до приписів ч.2 ст.392 КПК, окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Предметом даного апеляційного розгляду є вирок Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16 червня 2023 року відносно ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК, яким не вирішувалася доля цивільного позову, поданого представником цивільного позивача ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_8 до ТОВ ІНДИЧКА, треті особи - Дніпровська обласна дирекція ПАТ НАСК ОРАНТА, ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди завданим кримінальним правопорушенням, а отже суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних механізмів, визначених статтями 407, 408, 409, 420 КПК, для виправлення помилки суду першої інстанції щодо відновлення порушеного права цивільного позивача ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що цивільний позивач ОСОБА_9 та його представник - адвокат ОСОБА_8 не позбавлені можливості відновити свої порушені права та охоронювані інтереси шляхом звернення з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства після набрання цим вироком законної сили.

Відносно апеляційних вимог адвоката ОСОБА_8 про скасування в цілому вироку Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16 червня 2023 року відносно ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК, з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, то такі вимоги не ґрунтуються на законі та суперечать положенням п.8 ч.1 ст.393 КПК, згідно яких апеляційну скаргу мають право подати, зокрема, цивільний позивач, його представник або законний представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову.

Таким чином, цивільний позивач ОСОБА_9 та його представник - адвокат ОСОБА_8 не мають процесуального права апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції стосовно фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину та правової кваліфікації його дій, а також виду та розміру призначеного винному покарання.

З огляду на викладене апеляційний суд не вбачає визначених статтями 409 та 412, 415 КПК підстав для скасування вироку Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16 червня 2023 року відносно ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК, та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, на чому наполягає апелянт.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів вважає апеляційну скаргу представника цивільного позивача - ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 такою, що задоволенню не підлягає, а вирок Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16 червня 2023 року є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст.370 КПК. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника цивільного позивача - ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16 червня 2023 року відносно ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4