ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10815/18

Номер провадження 1-кп/495/326/2023

07 серпня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000359 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Маразліївка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_4 », з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 06.02.2018 року, в проміжок з 07 години 30 хвилин до 08 години 00 хвилин, більш точний час в ході розслідування встановити не вдалось, в світлий час доби, при легкому снігопаді, при засніженій, сковзькій проїзній частині, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем "Mitsubishi Lancer 2.0", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить йому, маючи при собі реєстраційний документ на вказаний транспортний засіб, здійснював рух по правій смузі проїзної частини автодороги М15 сполученням «Одеса-Рені», з боку м. Рені Одеської області, у напрямку м. Одеса, із пасажирами, які знаходились у салоні зазначеного автомобілю, серед яких потерпілий ОСОБА_6 .

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи вищевказаним автомобілем, рухаючись по проїзній частині вищевказаної автодороги, на території Білгород-Дністровського району Одеської області, у зазначеному напрямку, маючи реальну, об`єктивну і технічну можливість обирати таку швидкість руху у відповідності з дорожніми умовами й власними навиками керування, яка б гарантувала йому постійний контроль за керуванням транспортним засобом без його втрати, грубо порушив вимоги пункту 12.1. Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати тій, діючи з необережності, не вжив належних і своєчасних заходів до вибору в установлених межах (не більш 90 км/год) безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявляючи злочинну самовпевненість, продовжуючи рух у зазначеному режимі, при поверненні після обгону на займану смугу руху, допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини, внаслідок чого на 69 кілометрі автодороги М15 сполученням «Одеса-Рені», поза межами проїзної частині, сталося перекидання зазначеного автомобілю.

В наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було заподіяне тяжке тілесне ушкодження пасажиру вищевказаного автомобілю потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допущенні обвинуваченим ОСОБА_3 порушення вимог пункту 12.1. Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потеплілому ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 06.02.2018 року він в світлий час доби, при легкому снігопаді керував автомобілем "Mitsubishi Lancer 2.0", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі М15 сполученням «Одеса-Рені», з боку м. Рені Одеської області, у напрямку м. Одеса, крім нього в салоні автомобіля перебували пасажири, серед яких був потерпілий ОСОБА_6 Рухаючись по автодорозі він не врахував дорожньої обстановки в результаті чого після обгону, допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини, внаслідок чого сталось перекидання його автомобіля. В результаті ДТП потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Він одразу викликав поліцію та швидку. Потерпілий є його родичем, якому він допоміг на оздоровлення та останній до нього будь-яких претензій не має. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо його не карати та не позбавляти водійського посвідчення щоб він міг утримувати свою родину.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що дійсно, 06.02.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 керував автомобілем "Mitsubishi Lancer 2.0", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі М15 сполученням «Одеса-Рені», з боку м. Рені Одеської області, у напрямку м. Одеса. Він в казаному автомобілі перебував як пасажир. Під час руху їх транспортний засіб занесло від чого автомобіль виїхав за межі проїзної частини де сталось перекидання автомобіля. В результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження. До обвинуваченого будь-яких претензій не має, зазначив, що він звертався з відповідними заявами до слідчого. Просив обвинуваченого не позбавляти волі.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивні характеристики за місцем мешкання та місця роботи, його вік, стан здоров`я те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він щиро розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області та роботу, а також враховуючи думку потерпілого, який будь яких претензій до обвинуваченого не має та просив того не позбавляти волі, суд вважає недоцільним відбування покарання обвинуваченим у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

Разом з цим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, відсутність обтяжуючих обставин при вчиненні злочину, те, що він має на утриманні батька пенсійного віку, який є інвалідом третьої групи, постійну роботу та постійне місце проживання, те що потерпілий до обвинуваченого будь-яких претензій не має, суд вважає можливим не призначати обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

На переконання суду, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, призначення такого покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової авто-технічної експертизи технічного стану систем керування та ходової частини автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 2860 гривень 00 копійок.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової транспортно-трасологічної експертизи слідів на автомобілі «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 2860 гривень 00 копійок.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової авто-технічної експертизи обставин виїзду автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 2860 гривень 00 копійок.

Речовий доказ: автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 2.0», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий під розписку на зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 залишити останньому.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової авто-технічної експертизи технічного стану систем керування та ходової частини автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 2860 гривень 00 копійок.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової транспортно-трасологічної експертизи слідів на автомобілі «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 2860 гривень 00 копійок.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової автотехнічної експертизи обставин виїзду автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 2860 гривень 00 копійок.

Речовий доказ: автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 2.0», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий під розписку на зберігання засудженому ОСОБА_3 залишити останньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1