Справа № 513/424/23
Провадження № 1-кп/513/49/23
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року Саратський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата кримінальне провадження за № 0000016 від 23.03.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тараклія Республіки Молдови, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, особи з інвалідністю третьої групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 11 березня 2023 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання в приміщенні кімнати домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклої сварки на побутовому ґрунті з потерпілою ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та те, що його дії спрямовані на спричинення шкоди здоров`ю, із застосуванням фізичної сили раптово, умисно наніс не менше трьох ударів кулаками рук по обличчю потерпілої ОСОБА_4 .

В результаті своїх умисних, неправомірних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді 2-х синців параорбітальних ділянок та садна нижньої губи справа, які не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. № 6, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 подала заяву про відмову від обвинувачення та просила закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України. У заяві зазначила, що вона не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.

Вислухавши думку прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який не заперечував щодо закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України; обвинуваченого ОСОБА_5 , який не заперечував щодо закриття кримінального провадження суд дійшов до наступних висновків.

Частинами 1, 4 ст.26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочато слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження).

Пунктом 7 частини 1 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно з абзацом 2 частини 7 статті 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к, "Злочини, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення, завдають шкоди головним чином інтересам окремих осіб, здебільшого, не є тяжкими і зумовлені локальними конфліктами, їх небезпека для держави й суспільства не є значною, а порушені права потерпілих можуть бути ефективно захищені як за допомогою кримінально-правових механізмів, так і в альтернативний спосіб. Завдана цим особам шкода зазвичай не має непоправного характеру, і становище, яке вони мали до вчинення посягання, може бути поновлено, в тому числі, шляхом порозуміння, примирення, компенсації й іншим чином без застосування встановлених державою заходів примусу.

У цих випадках, які є винятками із засади публічності, законодавець надає потерпілому можливість вибору одного з альтернативних варіантів поведінки у відповідь на вчинення щодо нього кримінального правопорушення: ініціювати перед компетентними органами притягнення винного до кримінальної відповідальності; врегулювати кримінально-правовий спір на основі взаємного порозуміння; не вдаватися до жодних дій.

Обираючи спосіб реагування на злочин, потерпілий, користуючись свободою розсуду, самостійно вирішує питання про те, наскільки це протиправне діяння зачіпає його інтереси, наскільки ефективним для їх захисту буде звернення до процедури кримінального судочинства, а в разі початку такої процедури чи доцільно її продовжувати. Заява потерпілого свідчить про його рішення захистити власні інтереси шляхом здійснення кримінального провадження.

Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до частини першої статті477 КПК може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із частиною четвертою статті 26, пунктом сьомим частини першої статті 284 цього Кодексу підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством).

Зазначений законодавчий підхід покликаний сприяти врегулюванню виниклого у зв`язку зі злочином конфлікту між підозрюваним (обвинуваченим) та потерпілим і є проявом диспозитивності як загальної засади кримінального провадження. Зміст цієї засади розкривається у статті 26 КПК і полягає у свободі сторін використовувати свої права у межах та у спосіб, що передбачені цим Кодексом".

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні добровільно, свідомо та беззастережно заявила про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення щодо кримінального правопорушення, не пов`язаного з домашнім насильством, а тому відповідно до вищевказаних положень кримінальне провадження належить закрити.

Керуючись ст. ст.26, 477, п.7 ч.1, ч.10 ст. 284, ст. ст. 369 - 372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

заяву потерпілої ОСОБА_4 про відмову від обвинувачення та закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000016 від 23.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000016 від 23.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1