Справа № 477/793/23
Провадження № 1-кс/477/605/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

19 червня 2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000074, про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, з базовою середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.08.2015 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі, 24.07.2020 року звільненого за відбуттям покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою та другою статті 307 КК України

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2023 року слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 (далі слідчий) за погодженням з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000074 за частиною другою статті 307 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000074 01 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом у невстановлений досудовим розслідуванням час та за невстановлених обставин, але не пізніше 17 березня 2023 року придбав у невстановленої особи наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено в обсязі не менше 0, 4506 г та став його зберігати з метою подальшого збуту.

17 березня 2023 року ОСОБА_5 , реалізовуючи свій умисел на збут наркотичних речовин, переніс вказану наркотичну речовину до перехресть вулиць Б. Мозолевського та Ольшанського у мікрорайоні Мала Корениха міста Миколаєва, де об 11.41 годині збув ОСОБА_7 наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежений, у виді 18 таблеток, що упаковані у 2 плашетки, загальною вагою 0, 4506 г, за що отримав від останнього грошові кошти у сумі 3 000 грн в якості оплати за придбаний наркотичний засіб.

Крім того, ОСОБА_5 21 квітня 2023 року об 11.47 годині, поблизу будинку №32 по вул. Радсадівській у мікрорайоні Мала Корениха міста Миколаєва збув ОСОБА_7 наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежений, у виді 40 таблеток, за що отримав від останнього грошові кошти у сумі 6 000 грн в якості оплати за придбаний наркотичний засіб.

У цьому кримінальному провадженні 21 квітня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за частиною другою статті 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні та збуті наркотичних речовин, вчинених повторно.

На думку слідчого необхідність продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, та з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки офіційно не працевлаштований, легальних джерел доходу не має, є наркозалежною особою та раніше притягувався до відповідальності за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України на думку слідчого підтверджується тим, що на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, проводяться слідчі дії направленні на встановлення інших осіб причетних до вчинення цього злочину, відшукання слідів та знарядь вчинення злочину, з огляду на що, незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може мати своїм наслідком надання йому можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до якого ОСОБА_5 , з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може незаконно впливати на свідків та інших осіб, які могли бути залучені до участі у вчиненні кримінального правопорушення, що перевіряються органом досудового розслідування на ймовірну причетність до вчинення інкримінованого йому злочину та схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, оскільки підозрюваний перебуваючи на волі, та знаючи особисто вищевказаних осіб, матиме можливість впливу на них.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, слідчий у поданому клопотанні посилається на те, що оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, а єдиним його доходом є протиправна діяльність, пов`язана з незаконним обігом наркотичних речовин, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 систематично вдавався до вчинення протиправних дій, які йому інкримінуються, з огляду на що, підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, вважає, що визначений попередньою ухвалою слідчого судді від 22 квітня 2023 року розмір застави у сумі 214720,00 грн. є обґрунтованим та достатнім для запобігання встановленим ризикам.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 повністю підтримали клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили його задовольнити, указували про існування ризиків, передбачених пунктами 1,2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в цілому не заперечували проти задоволення клопотання слідчого, але просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000074 від 01 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України, за фактом збуту наркотичних речовин мешканцем Миколаївської області.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000074 від 21 квітня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2023 року внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за частиною другою статті 307 КК України.

В ході досудового розслідування в даному кримінальному провадженні встановлено, що

ОСОБА_5 , всупереч врегульованих законами суспільних відносин у сфері обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, достовірно знаючи про те, що збут на території України психотропних речовин та наркотичних засобів заборонено, переслідуючи корисливу мету та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, обрав у якості джерела доходу незаконний збут наркотичних речовин, обіг яких обмежено.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, у не встановлений досудовим розслідуванням час та за невстановлених обставин, однак не пізніше 17 березня 2023 року, придбав у невстановленої особи наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено в обсязі не меншому за 0, 4506 г та став його зберігати з метою подальшого збуту.

17 березня 2023 року в ході телефонної бесіди з ОСОБА_7 , особисті дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні» ОСОБА_5 висловив йому пропозицію збути наркотичну речовину метадон у виді 18 таблеток, на що той погодився, домовившись про зустріч в одному в районів міста Миколаєва.

17 березня 2023 року ОСОБА_5 з метою реалізації свого умислу на збут наркотичних засобів, переніс раніше придбану ним наркотичну речовину метадон до перехрестя вулиць Б. Мозолевського та Ольшанського у мікрорайоні Мала Корениха міста Миколаєва де об 11.45 годині, в ході проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, збув ОСОБА_7 , особисті дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежений у виді 18 таблеток упакованих у дві планшетки, загальною вагою 0, 4506 г, отримавши від останнього грошові кошти у сумі 3000 грн в якості оплати за придбаний наркотичний засіб.

Після здійснення оперативної закупки, ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції придбаний ним наркотичний засіб.

Крім того 21 квітня 2023 року об 11.47 годині, ОСОБА_7 , діючи під контролем працівників поліції, в ході проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, у якості покупця, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_5 поблизу будинку АДРЕСА_2 , в ході якої останній збув йому наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежений, у виді 40 таблеток, за що отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 6 000 грн в якості оплати за придбаний наркотичний засіб.

Цього ж дня, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку статті 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні та збуті наркотичних речовин, вчинених повторно, яка 21 квітня 2023 року з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

22 квітня 2023 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 20 червня 2023 року з визначенням альтернативи у формі застави у сумі 214720,00 грн. та покладенням обов`язків на цей же строк, передбачених статтею 194 КПК України, у разі внесення застави.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

При цьому, слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: рапортами оперативних працівників УСР в Миколаївській області ДСР НПУ про виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів ОСОБА_5 ; протоколами допиту в якості свідка ОСОБА_7 ; протоколом результатів проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки стосовно ОСОБА_5 від 17 березня 2023 року; висновком експерта №СЕ19/15-23/5116-НЗПРАТ від 13 квітня 2023 року; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 21 квітня 2023 року; протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 від 21 квітня 2023 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 21 квітня 2023 року.

За такого вбачається, що досліджених матеріалів достатньо для того, щоб дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Щодо ризиків кримінального провадження, то слідчий у поданому клопотанні зазначає про ризик переховування, ризик знищення, спотворення будь-якої із речей чи документів, ризик незаконного впливу на свідків, інших ймовірних підозрюваних, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

Слідчий суддя також визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду та учинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини другої статті 307 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, зокрема чіткий намір вчинення злочину, корисливий мотив, а також та обставина, що підозрюваний, хоча в силу статті 89 КК України є особою без судимостей, однак раніше був засуджений за злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних речовин, є наркозалежною особою та може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України. Інформації про те, що соціальні зв`язки підозрюваного є настільки міцними, що б утримували його в належній процесуальній поведінці, слідчому судді не надано.

Також, слідчим та прокурором доведено існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, оскільки, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та не має офіційного заробітку, а єдиним джерелом доходу є протиправна діяльність пов`язана з фактами збуту наркотичних речовин, з урахуванням того, що підозрюваний проходить лікування та постійно отримує нарковмісні речовини, корисливий мотив злочинів підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженою наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З врахуванням обставин кримінального провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, у тому числі документів, які свідчать про проведення першочергових необхідних слідчих дій, суд вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному, обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Частиною восьмою пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, установлено, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно пункту 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Адам`як проти Польщі» (Adamiak v. Poland), 20758/03, 19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як убачається з позиції Європейського Суду з прав людини, висловленої в низці рішень, у тому числі в справах «В. проти Швейцарії» (W v. Switzerland), 14379/88 від 26 січня 1993 року, «Пунцельт проти Чехії» (Punzelt v. Czech Republic), 31315/96 від 25 квітня 2000 року, «Луценко проти України», 6492/11 від 03 липня 2012 року, ймовірність переховування не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі. Загроза втечі не випливає з простої можливості для підозрюваного чи обвинуваченого перетнути кордон держави. При цьому слід враховувати й інші обставини, зокрема, характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, та його міжнародні контакти. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги, поряд з іншими обставинами, той факт, що особа уже ухилялася від правоохоронних органів; чи була можливість у обвинуваченого у зв`язку із здійсненням щодо нього процесуальних дій, із змісту яких він міг зрозуміти, що стосовно нього було розпочате кримінальне переслідування, втекти раніше.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_8 , тяжкістю покарання, яке йому загрожує, згідно з санкцією статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваного ОСОБА_8 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З урахуванням вищезазначеного, клопотання підозрюваного та його захисника про зміну підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт не підлягає задоволенню.

З огляду на практику ЄСПЛ при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В контексті справи «Mangouras v. Spain» (рішення ЄСПЛ від 28 вересня 2010 року, заява № 12050/04) зазначається, що заявник, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, у рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. Czech Republic від 25 квітня 2000 року (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ані в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

Зі структури статті 5 Конвенції в цілому, та її пункту 3, зокрема, слідує, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (зокрема, пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06 листопада 2007 року, заява № 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12 квітня 2009 року, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Отже, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на наступні критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до статті 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також, за певних обставин, - шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Ухвалою слідчого судді від 22 квітня 2023 року, якою підозрюваному був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, як альтернативний запобіжний захід було визначено заставу у максимального розмірі, а саме у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням вищезазначеного, положень частини третьої статті 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне зменшити розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області 22 квітня 2023 року до 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 134200,00 грн., який у разі внесення застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, та покласти на нього, у разі внесення застави, обов`язки, визначені в ухвалі слідчого судді від 22 квітня 2023 року.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з 19 червня 2023 року по 21 липня 2023 року включно, з утриманням його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Зменшити розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 квітня 2023 року, визначивши у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу, після чого обвинувачений звільняється з-під варти, з роз`ясненням покладених обов`язків та наслідків їх невиконання, зазначених в ухвалі слідчого судді від 22 квітня 2023 року, а саме:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

не відлучатися із міста Миколаєва Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування зі свідками, експертами, за виключенням випадків участі у проведенні слідчих дій, у цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та внесена застава звернута у дохід держави.

Строк дії ухвали по 21 липня 2023 року включно.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення тексту ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 21 червня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1