СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2305/23
ун. № 759/6856/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001557 від 14.04.2023 року, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001557 від 14.04.2023 року, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні Святошинського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування № 0001557 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.04.2023 року у невстановлений досудовим розлідуванням час, невстановлена особа перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Гната Юри, 14Б, в умовах воєнного стану, вчинила крадіжку гігєнічних наборів.

Так, 14.04.2023 року з заявою до Святошинського УП ГУНП у м. Києві звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що в період часу з 13.04.2023 року по 14.04.2023 року невстановлена особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , (Управління соціального захисту населення Святошинської РДА) вивезла в невідомому напрямку гуманітарну допомогу у вигляді гігієнічних наборів «Family KIT».

В ході перевірки слідчо-розшукових дій та отриманої інформації під час проведення огляду, допиту свідків та обшуків було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6 .

Враховуючи можливість втрати речових доказів та інформації яка має значення у даному кримінальному провадженні, 14.04.2023 року о 16 годині 05 хвилин слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_7 невідкладно, в порядку ч. 3 ст. 233, ст. 237 КПК України, проведено обшук даного приміщення. в ході якого було виявлено та в подальшому вилучено:

Кольорову коробку з написом на поверхні «USAID FROM THE AMERICAN PEOPLE PROJECT HOPE», в якій знаходяться наступні речі: 8 кусків твердого мила; упаковка туалетного паперу з 4 рулонів; одна упаковка, в якій знаходиться 10 бритв; санітайзер об`ємом 500 мл; антиперспирант об`ємом 50 мл; тюбик зубної пасти об`ємом 50 мл; рідке мило об`ємом 500 мл; шампунь об`ємом 500 м; миючий засіб для посуду об`ємом 1 літр; гігієнічні серветки в кількості 20 шт.

14.04.2023 року коробку з вказаними предметами було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001557 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2023 року

Досудовим розслідуванням встановлено, що вилучене 14.04.2023 протоколом обшуку майно в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , неможливо отримати і використати, як речові докази у кримінальному № 0001557 від 14.04.2023 року, без накладення арешту, та з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, в зв`язку з чим підлягає арешту.

Водночас, вилучене 14.04.2023 року майно, на яке необхідно накласти арешт, містять відомості, які можуть бути доказами під час судового розгляду шляхом подальшого проведення криміналістичних досліджень, проведення експертизи об`єктів, для встановлення розмірів відшкодування збитків потерпілим, а також інші відомості про обставини вчиненого кримінального правопорушення, які потребують виявлення та фіксації для виконання завдань кримінального провадження.

У судове засідання прокурор не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити, надав суду ухвалу слідчого судді від 17 квітня 2023 року, якою визнано законним обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у провадженні Святошинського управління Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження за № 0001557 від 14.04.2023 року, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 185 КК України.

Уході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке було вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: Кольорову коробку з написом на поверхні «USAID FROM THE AMERICAN PEOPLE PROJECT HOPE», в якій знаходяться наступні речі: 8 кусків твердого мила; упаковка туалетного паперу з 4 рулонів; одна упаковка, в якій знаходиться 10 бритв; санітайзер об`ємом 500 мл; антиперспирант об`ємом 50 мл; тюбик зубної пасти об`ємом 50 мл; рідке мило об`ємом 500 мл; шампунь об`ємом 500 м; миючий засіб для посуду об`ємом 1 літр; гігієнічні серветки в кількості 20 шт, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2023 року (справа №759/6860/23) визнано законним обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 , 14.04.2023 року в період часу з 16 год. 05 хв. по 16 год. 20 хв.

В ході зазначеного обшуку, який був визнаний законним ухвалою слідчого судді, було вилучено: Кольорову коробку з написом на поверхні «USAID FROM THE AMERICAN PEOPLE PROJECT HOPE», в якій знаходяться наступні речі: 8 кусків твердого мила; упаковка туалетного паперу з 4 рулонів; одна упаковка, в якій знаходиться 10 бритв; санітайзер об`ємом 500 мл; антиперспирант об`ємом 50 мл; тюбик зубної пасти об`ємом 50 мл; рідке мило об`ємом 500 мл; шампунь об`ємом 500 м; миючий засіб для посуду об`ємом 1 літр; гігієнічні серветки в кількості 20 шт.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 7 частини 1 статті 131 КПК України визначено арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України визначені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження та передбачені обставини, за яких не допускається застосування заходів кримінального провадження. Серед таких обставин у ч.3 ст.132 КПК України передбачено, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.5 ст.132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування, слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

За змістом ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Клопотання прокурора обґрунтовувалось тим, що вилучене 14.04.2023 року майно, на яке необхідно накласти арешт, містять відомості, які можуть бути доказами під час судового розгляду шляхом подальшого проведення криміналістичних досліджень, проведення експертизи об`єктів, для встановлення розмірів відшкодування збитків потерпілим, а також інші відомості про обставини вчиненого кримінального правопорушення, які потребують виявлення та фіксації для виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до ч.1,2 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зважаючи на ч.1,2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Суд враховує, що статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Зважаючи на наведені норми українського процесуального законодавства, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дослідивши матеріали поданого клопотання, проаналізувавши доводи та заперечення учасників судового засідання щодо необхідності накладення арешту на майно, суд дійшов висновку про те, що вилучені речі є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням про арешт майна.

За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання про накладення арешту.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001557 від 14.04.2023 року, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: Кольорову коробку з написом на поверхні «USAID FROM THE AMERICAN PEOPLE PROJECT HOPE», в якій знаходяться наступні речі: 8 кусків твердого мила; упаковка туалетного паперу з 4 рулонів; одна упаковка, в якій знаходиться 10 бритв; санітайзер об`ємом 500 мл; антиперспирант об`ємом 50 мл; тюбик зубної пасти об`ємом 50 мл; рідке мило об`ємом 500 мл; шампунь об`ємом 500 м; миючий засіб для посуду об`ємом 1 літр; гігієнічні серветки в кількості 20 шт, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1