Справа № 487/3011/23
Провадження № 1-кс/487/1503/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2023 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 21.05.023 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000582 від 12.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.370 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 21.05.023 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000582 від 12.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.370 КК України.

В обгрунтування заявлених вимог адвокат ОСОБА_4 зазначив, що у провадженні слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000582 від 12.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.370 КК України, за фактом провокації працівником правоохоронного органу ОСОБА_3 до надання неправомірної вигоди у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000153 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Так під час допиту ОСОБА_3 у якості свідка у кримінальному провадженні №0000153, т.в.о. начальника СД МРУП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_6 , під приводом можливості прийняття рішення про закриття кримінального провадження та не притягнення її до кримінальної відповідальності, став вимагати від ОСОБА_3 неправомірну вигоду у розмірі 2000 доларів СШВ. Дану пропозицію працівника правоохоронного органу ОСОБА_3 прийняла, оскільки побоювалася за свою свободу.

22.06.2022 року ОСОБА_6 подав до правоохоронних органів заяву про викриття ОСОБА_3 у пропозиції та наддані йому неправомірної вигоди.

В подальшому ОСОБА_6 продовжив вчиняти дії направленні на підбурення ОСОБА_7 надати йому неправомірну вигоду. В результаті вказаних неправомірних дій, ОСОБА_3 30.06.2022 року передала йому 2000 доларів США, що за Курсом НБУ еквіваленто 58509 грн, після чого була затримана працівниками правоохоронного органу.

18.05.2023 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого з заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки неправомірними діями працівників правоохоронного органу їй було завдано матеріальну шкоду у розмірі 58509 грн. (2000 доларів переданих ОСОБА_6 ).

При цьому слідчим безпідтавно було винесено оскаржувану постанову, яка є невмотивованою, а висновок слідчого не відповідає фактичним обставинам справи та не грунтуєтся на положеннях КПК України.

В судове засідання скаржник та представник скаржника не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд скарги без їх участі та просять задовільнити у повному обсязі.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду зазначеної скарги за їх відсутності оскільки заявник реалізував своє право на оскарження дій слідчого, передбачене ч.1 п.3 ст. 303 КПК України.

Слідчий, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої у задоволенні скарги просив відмовити за необгрунтованістю. Судове засідання провести за його відсутності.

До заяви долучив копію Протоколу допиту ОСОБА_3 у якості свідка від 25.04.2023 року.

З урахуванням приписів ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарги було проведено за відсутності слідчого.

Перевіривши доводи скарги та дослідивши додані до них докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування №0000582 від 12.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.370 КК України за фактом провокації працівником правоохоронного органу ОСОБА_3 до надання неправомірної вигоди у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000153 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України..

18.05.2023 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого з заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки внаслідок неправомірних дій працівників правоохоронного органу їй було завдано матеріальну шкоду у розмірі 58 509 грн., що еквівалентно розміру грошових коштів, в саме 2000 доларів США, переданих нею т.в.о. СД МРУП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_6 при здійсненні ним досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000153 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

21.05.2023 року слідчим ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у залучені ОСОБА_3 у якості потерпілої до кримінального провадження №0000582 від 12.10.2022 року, з тих підстав, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000140 від 22.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України за фактом надання ОСОБА_8 неправомірної вигоди т.в.о. СД МРУП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_6 у розмірі 2000 доларів США, тобто вказана сума являється предметом злочину у кримінальному провадженні №0000140 від 22.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України. При цьому доказів, які б свідчили про те, що їй завдано моральну, фізичну чи майнову шкоду ОСОБА_3 не надано, та під час здійснення досудового розслідування не здобуто.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного розслідування.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно із положеннями п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому проваджені можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Так процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що цій особі було завдано шкоди.

Перевіривши матеріали скарги, з урахуванням наданих слідчим копій матеріалів кримінального провадження, а саме протоколу допиту ОСОБА_3 , враховуючи обставини кримінального правопорушення встановлені під час здійснення досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час органом досудового розслідування не зібрано та адвокатом ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження завдання ОСОБА_9 шкоди кримінальним правопорушенням.

Фактично у скарзі заявник належним чином не обгрунтовує свої доводи, а лише посилається на положення ст. 55 КПК України.

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана Постанова винесена з дотриманням вимог КПК України. Висновок слідчого грунтується на обставинах кримінального провадження та оцінці зібраних доказів.

Таким чином скарга адвоката ОСОБА_4 подана в інтересах ОСОБА_3 є необгрунтованою та у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 9,55, 91, 92, 220, 303, 306, 307, 309, 370 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 21.05.023 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000582 від 12.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.370 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1