печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2-го відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000289 від 31.03.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2023 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_5 , про обрання підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Другим відділом Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000289 від 31 березня 2023 року за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою ст. 255 (в редакції Закону № 671-IX від 04 червня 2020 року), частино першою ст. 111 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08 квітня 2014 року, № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року) КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою ст. 255 (в редакції Закону № 671-IX від 04 червня 2020 року), частиною першою ст. 114 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08 квітня 2014 року, № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року) КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою ст. 255 (в редакції Закону № 671-IX від 04 червня 2020 року), частиною першою ст. 114 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08 квітня 2014 року, № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року) КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою ст. 255 (в редакції Закону № 671-IX від 04 червня 2020 року), частиною першою ст. 114 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08 квітня 2014 року, № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року) КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Офісом Генерального прокурора.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , який є громадянином України, народним депутатом України 4-го, 5-го та 6-го скликань, колишнім Заступником Секретаря Ради національної безпеки і оборони України, колишнім Віце-прем`єр-міністром України, вчинив злочини проти громадської безпеки та проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , будучи громадянином України, маючи вищу юридичну освіту та значний досвід роботи в органах державної влади України та на представницьких посадах, будучи фахівцем у сфері державного управління та правозастосовній діяльності, усвідомлюючи неприпустимість учинення злочинів проти громадської безпеки та проти основ національної безпеки України, в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, достовірно знаючи про те, що:

- згідно з частиною другою статті 255 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 671-IX від 04 червня 2020 року) за участь у злочинній організації передбачено кримінальну відповідальність;

- згідно з частиною першою статті 111 Кримінального кодексу України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08 квітня 2014 року, № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року) за учинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України у формі шпигунства та надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, передбачено кримінальну відповідальність, діючи протиправно, зухвало, усвідомлюючи явно злочинний характер своїх умисних дій і їх суспільно-небезпечні наслідки, паплюжачи режим законності, встановлений Конституцією України та Законами України, не рахуючись з узятими на себе зобов`язаннями Присяги народного депутата України на вірність Україні, зрадив Українській державі і всьому Українському народові та вирішив прийняти участь у злочинній організації, створеної з метою забезпечення розвідувально-підривної діяльності проти України, та зухвало вдався до вчинення злочинів проти громадської безпеки та проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до частини першої ст. 17, частини першої ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади рф та службових осіб з числа керівництва збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Реалізація намічених цілей передбачала організацію та учинення представниками влади рф, у т.ч. працівниками фсб рф, на території України злочинів проти громадської безпеки та проти основ національної безпеки України.

Починаючи з лютого-березня 2014 року представниками влади і збройних сил рф розпочато збройне вторгнення та окупація території АР Крим та м. Севастополя. У свою чергу, у населених пунктах Донецької і Луганської областей розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької і Луганської областей та порушення територіальної цілісності України.

У подальшому, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимогам частини четвертої ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV) від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), представники влади рф спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

На виконання наказу військово-політичного командування російської федерації 24 лютого 2022 року військовослужбовці збройних сил та військових формувань російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Вказана збройна агресія російської федерації проти України стала кульмінацією комплексу підготовчих дій з боку представників влади рф та їх багаторічної підривної діяльності проти України, що реалізовувалася, окрім іншого, шляхом створення злочинних організацій для учинення на території України злочинів проти громадської безпеки та проти основ національної безпеки України.

Так, ОСОБА_7 , будучи народним депутатом України 4-го, 5-го та 6-го скликань, склавши Присягу народного депутата України на вірність Україні, повністю усвідомлюючи, що:

- з 2014 року російською федерацією здійснюється збройна агресія проти України, і представники влади рф зацікавлені у подальшому порушенні суверенітету і територіальної цілісності України, зміни меж її території та державного кордону, а також у знищенні української державності;

- діяльність федеральної служби безпеки рф та її співробітників спрямована на забезпечення розвідувально-підривної діяльності проти України та завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України;

- приймаючи участь у злочинній організації під керівництвом працівника федеральної служби безпеки рф ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , маючи значний досвід роботи на вищих державних та представницьких посадах в Україні, використовує набутий ним досвід та зв`язки серед громадян України, які обіймали та продовжують обіймати посади в органах державної влади України, на шкоду державній безпеці України;

- згідно з частиною другою статті 255 Кримінального кодексу України (у редакції Закону № 671-IX від 04 червня 2020 року) за участь у злочинній організації передбачено кримінальну відповідальність, діючи протиправно, зухвало, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи явно злочинний характер своїх умисних дій і їх суспільно-небезпечні наслідки, прийняв участь у злочинній організації, створеної працівником федеральної служби безпеки рф ОСОБА_8 з метою забезпечення розвідувально-підривної діяльності проти України, а також у злочинах вчинюваних такою організацією, за наступних обставин.

Так, за невстановлених слідством обставин начальником 9 управління Департаменту оперативної інформації 5 Служби федеральної служби безпеки рф ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , створено стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію, до складу якої увійшли начальник 1 відділу 9 управління Департаменту оперативної інформації 5 Служби федеральної служби безпеки рф ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , співробітник 9 управління Департаменту оперативної інформації 5 Служби федеральної служби безпеки рф ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народний депутат України IV, V, VI скликань, колишній Віце-прем`єр-міністр України, колишній заступник Секретаря РНБО України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнений у запас співробітник СБУ та з 21 жовтня 2020 року поновлений на військовій службі в СБУ ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, у т.ч. з числа представників влади рф, а також з числа громадян України.

Вказані особи за попередньою змовою зорганізувались для вчинення особливо тяжких злочинів на території України з метою забезпечення розвідувально-підривної діяльності проти України, а саме: шпигунства, тобто передачі та збирання з метою передачі іноземній державі та її представникам відомостей, що становлять державну таємницю, вчинених іноземцями - громадянами рф, які є членами злочинної організації; державної зради у формі шпигунства та надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України; підбурювання громадян України до державної зради.

Учасники вказаної злочинної організації були об`єднані злочинним умислом та діяли відповідно до планів і завдань, визначених її керівниками, та виконували розподілені між собою функції.

ОСОБА_7 на виконання злочинного плану ОСОБА_8 , не маючи можливості реалізувати себе на службі в органах державної влади України та здійснювати політичну діяльність в Україні, відчуваючи неповноцінність, меншовартість та керуючись мотивом отримати перспективу повернутися до політичної діяльності в Україні під патронатом російської федерації, бажаючи таким чином самоствердитися, а також керуючись ідейними мотивами, за невстановлених слідством обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 02 червня 2019 року, надав згоду як на участь у злочинній організації під керівництвом ОСОБА_8 , так і на участь у злочинах, вчинюваних цією організацією, а також погодився збирати з метою передачі та передавати представникам рф відомості, що становлять державну таємницю та оперативний інтерес для працівників федеральної служби безпеки рф, та надавати представникам рф допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, сприяючи з використанням наявних у нього зв`язків серед громадян України у зміні зовнішньо-політичного курсу України з євроатлантичного на нейтральний статус, у прийнятті кадрових, управлінських та інших рішень у структурі органів СБ України, потрібних членам злочинної організації, у приховуванні інформації від керівництва СБ України та керівництва держави Україна про плани та наміри збройних сил російської федерації щодо нападу 24 лютого 2022 року з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України, тощо.

Реалізуючи свій злочинний умисел щодо участі у вказаній злочинній організації та у злочинах, вчинюваних такою організацією, діючи під керівництвом ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 02 червня 2019 року, організував роботу у м. москва російської федерації так званого «політичного офісу», працівники якого нібито займаються суспільно-політичною діяльністю, а фактично проводять роботу із залучення до негласного співробітництва осіб, які мають розвідувальні можливості на території України та спроможні надавати допомогу працівникам федеральної служби безпеки рф на негласних засадах з метою забезпечення розвідувально-підривної діяльності проти України. Указаний «політичний офіс», організований ОСОБА_7 , є структурною частиною злочинної організації, загальне керівництво якою здійснюють ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

У межах вказаної структурної частини злочинної організації («політичного офісу») на постійній основі працювала ОСОБА_10 , яка є активним учасником злочинної організації. При цьому ОСОБА_10 займалася аналітичної роботою та підготовкою матеріалів, зібраних за результатами діяльності членів злочинної організації на території України.

Реалізуючи відведену роль вербувальника та резидента, ОСОБА_7 протягом 2017-2022 років організовував зустрічі з громадянами України на території м. москва російської федерації, планував та здійснював виїзди за межі державного кордону російської федерації з метою підбурювання громадян України до державної зради у формі шпигунства та надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, безпосереднього залучення громадян України до проведення підривної діяльності проти України, збирання з метою передачі і передачі представникам фсб рф відомостей, які за законодавством України становлять державну таємницю, а також з метою координації їх діяльності.

Під час реалізації відведеної йому ролі ОСОБА_7 протягом 2021-2022 років під виглядом реалізації політичних цілей, з-поміж інших, залучив до надання представникам федеральної служби безпеки рф допомоги в проведенні підривної діяльності проти України політтехнолога ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

ОСОБА_7 підозрюється в участі у злочинній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 255 Кримінального кодексу України, в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020.

Надалі, ОСОБА_7 , будучи народним депутатом України 4-го, 5-го та 6-го скликань, склавши Присягу народного депутата України на вірність Україні, повністю усвідомлюючи, що:

- з 2014 року російською федерацією здійснюється збройна агресія проти України, і представники влади рф зацікавлені у подальшому порушенні суверенітету і територіальної цілісності України, зміни меж її території та державного кордону, а також знищенні української державності;

- діяльність злочинної організації під керівництвом працівника федеральної служби безпеки рф ОСОБА_8 , учасником якої став ОСОБА_7 , спрямована на забезпечення розвідувально-підривної діяльності проти України та завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України;

- перебуваючи на території російської федерації, він є підконтрольний та підзвітний керівнику злочинної організації - ОСОБА_8 та іншим працівникам фсб рф, які є представниками іноземної держави;

- громадянка російської федерації ОСОБА_10 та інші, які є працівниками федеральної служби безпеки рф і членами вказаної злочинної організації, збираючи та передаючи відомості, що становлять державну таємницю, вчиняють шпигунство, за учинення якого згідно частини 1 статті 114 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність;

- передача отриманих від ОСОБА_11 відомостей, частина з яких за законодавством України становить державну таємницю, представникам іноземної держави - російської федерації неодмінно завдасть шкоди державній безпеці України;

- сприяння представникам влади рф, які є членами злочинної організації, у зміні зовнішньополітичного курсу України, у прийнятті відповідних кадрових, управлінських та інших рішень в системі органів СБ України, приховування інформації від керівництва СБ України та керівництва держави про концентрацію значної кількості військової техніки збройних сил російської федерації на тимчасово окупованій території АР Крим у безпосередній близькості до адміністративної межі з Херсонською областю, а також про плани та наміри збройних сил російської федерації щодо нападу о 04:00 год. 24 лютого 2022 року з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України, є формою надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України;

- згідно з частиною першою статті 111 Кримінального кодексу України (у редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08 квітня 2014 року, № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року) за учинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України у формі шпигунства та надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, передбачено кримінальну відповідальність, не рахуючись з узятими на себе зобов`язаннями Присяги народного депутата України на вірність Україні, діючи протиправно, зухвало, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи явно злочинний характер своїх умисних дій і їх суспільно-небезпечні наслідки, паплюжачи режим законності, встановлений Конституцією України та Законами України, беручи участь у злочинній організації, створеній з метою забезпечення розвідувально-підривної діяльності проти України, вчинив державну зраду.

Тому ОСОБА_7 підозрюється у державній зраді, тобто скоєнні діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом шпигунства та надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою ст. 111 Кримінального кодексу України, у редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08 квітня 2014 року, № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року.

23 липня 2022 року слідчим за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, шляхом опублікування в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою ст. 255 (у редакції Закону № 671-IX від 04 червня 2020 року), частиною першою ст. 111 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08 квітня 2014 року, № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року) КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у сукупності.

Постановою прокурора від 03 квітня 2023 року матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_7 за частиною другою ст. 255, частиною першою ст. 111 КК України виділено з кримінального провадження № 0000039 від 03 березня 2022 року в окреме кримінальне провадження № 0000292 від 03 квітня 2023 року.

Також постановою прокурора від 03 квітня 2023 року матеріали досудових розслідувань № 0000289 від 31 березня 2023 року та № 0000292 від 03 квітня 2023 року об`єднано в одне провадження під єдиним реєстраційним номером № 0000289.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_13 від 08 вересня 2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 продовжено до трьох місяців, а саме до 16 жовтня 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_14 від 06.10.2022 у справі № 757/27286/22-к строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 продовжено до шести місяців, а саме до 16.01.2023.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_14 від 06 січня 2023 року у справі № 757/311/23-к строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 продовжено до десяти місяців, а саме до 16 травня 2023 року.

Постановою слідчого від 17 квітня 2023 року, погодженою прокурором, досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000289 від 31 березня 2023 року, зупинено на підставі пункту 2 частини першої ст. 280 КПК України, у зв`язку з оголошенням розшуку підозрюваних ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Злочини, передбачені частиною другою ст. 255 (у редакції Закону № 671-IX від 04 червня 2020 року), частиною першою ст. 111 (у редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08 квітня 2014 року, № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року) КК України, про підозру у вчиненні яких повідомлено ОСОБА_7 , у відповідності до частини шостої ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, оскільки відповідними санкціями статей за їх вчинення передбачені основні покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десять років, а саме: від дванадцяти до п`ятнадцяти років (частина перша ст. 111 КК України), від п`яти до дванадцяти років (частина друга ст. 255 КК України).

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених частиною першою ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий у клопотанні належним чином обґрунтував, що у кримінальному провадженні є ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 буде:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Злочини, що інкримінуються ОСОБА_7 є особливо тяжкими і передбачають можливість призначення судом безальтернативного покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років. При цьому ОСОБА_7 в силу займаних ним посад в структурі органів державної влади розуміє тяжкість вчинених ним злочинів та невідворотність покарання за них. Також ОСОБА_7 у зв`язку з перебуванням на службі у правоохоронних органах обізнаний з формами і методами досудового розслідування та кримінальним процесом в цілому. Саме ці фактори спонукатимуть останнього до спроб переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено тісний зв`язок ОСОБА_7 з представниками фсб рф, за сприяння останніх в змозі покинути територію України через непідконтрольні та окуповані її частини. З-поміж іншого, встановлено, що ОСОБА_7 має паспорт громадянина російської федерації, має широке коло зв`язків, регулярно виїжджає до різних країн, що свідчить про високий ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_7 в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, може переховуватися від органів слідства, суду, у т.ч. на території рф, та має реальні можливості покинути територію України з цією метою. Одним із ризиків можливого переховування підозрюваного від слідства та суду є відсутність контролю за частиною державного кордону в окремих областях України.

При визначенні ймовірності переховування ОСОБА_7 від органів слідства та суду відповідно до пункту 2 частини першої ст. 178 КПК України слід враховувати тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого підозрюється. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування; рішення у справі «Летельє проти Франції», де суд визначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу упродовж певного часу) від 20 серпня 2010 року.

- знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (пункт 2 частини першої ст. 177 КПК України).

Наявність вказаного ризику обґрунтовується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлені всі співучасники злочину, місця зберігання знаряддя та засобів вчинення злочинів, а зважаючи на тяжкість інкримінованого підозрюваному діяння, зухвалість його вчинення, а також на міру покарання, яка загрожує підозрюваному, сторона обвинувачення обґрунтовано вважає, що ОСОБА_7 , перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, вчинятиме дії, спрямовані на знищення або спотворення доказів у даному кримінальному провадженні, збір яких на даний час досудовим розслідуванням не завершено, що значно вплине на процес доказування вини підозрюваного.

- впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

Також є підстави вважати, що з високим ступенем ймовірності ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, показання яких свідчать про їх значущість для доведення обставин, що підлягають доказуванню. На даний час встановлені особи, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню, з метою їх подальшого допиту як свідків у суді, а також коло осіб, можливо причетних до вчинення кримінальних правопорушень у змові з підозрюваним. Перебуваючи поза межами установ попереднього ув`язнення, ОСОБА_7 може вчинити дії щодо впливу на них, у тому числі шляхом погроз і залякувань, з метою відмови надання нами показань.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, ОСОБА_7 матиме можливість координувати свої дії з іншими особами, у т.ч. невстановленими на даний час співучасниками злочинів, що зможуть впливати на викривлення значимих доказів і даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Крім того, ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання під страхом покарання.

У випадку засудження ОСОБА_7 за вчинення особливо тяжких злочинів, до нього може бути застосовано безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна.

Отже є підстави вважати, що ОСОБА_7 , будучи за родом своєї професійної діяльності обізнаним із формами, методами, тактикою проведення досудового розслідування, вжиття заходів щодо його забезпечення, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, використовуючи свої професійні знання, набутий досвід, особисті та ділові зв`язки, швидко та ефективно вчинить активні дії, перешкоджаючи таким чином виконанню завдань кримінального провадження.

Також слід враховувати, що підозрюваний є колишнім високопосадовцем органів державної влади у зв`язку з чим він має сталі зв`язки із представниками судових та правоохоронних органів, які на його прохання можуть вплинути на подальший хід досудового розслідування.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підтверджується характером вчинюваного кримінального правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, ОСОБА_7 , керуючись зрадницькими мотивами щодо Українського народу, маючи зв`язки з представниками спецслужб рф, використовуючи такі зв`язки та набутий досвід, може надалі здійснювати на шкоду державній безпеці України шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто продовжувати вчиняти злочин, передбачений частиною першою ст. 111 КК України. У випадку засудження ОСОБА_7 за вчинення особливо тяжких злочинів, до нього може бути застосовано безальтернативне покарання у виді реального позбавлення волі на строк до 15 років.

Слідчий в клопотанні належним чином обґрунтував, що у кримінальному провадженні є ризики, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних та обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

5) вчинити інші кримінальне правопорушення.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо через тяжкість злочину та суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення просить суд застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні проти клопотання заперечував, зазначивши, що відомостей про вручення підозри немає. Також відсутні відомості щодо фактичного виконання міжнародного розшуку підозрюваного і про відновлення досудового розслідування, крім того, підозра - необґрунтована, ризики - не доведені, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію адвоката ОСОБА_3 .

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до відомостей, наданих під час допиту свідка ОСОБА_15 від 13 грудня 2022 року, протоколу огляду від 15 грудня 2022 року документів (листа Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ від 02 серпня 2022 року № 91-20040/0/15-22Вих; роздруківки з автоматизованої системи користування послугами авіаперельотів російської федерації за період з 13 січня 2018 року до 14 грудня 2021 року; фотокопії паспорту громадянина російської федерації ОСОБА_7 для виїзду за кордон) та інших матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває за межами України на території російської федерації.

23 липня 2022 року слідчим відповідно до ст.ст. 133-135 КПК України направлено повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_7 на 11:00 год. 27 липня 2022 року, 11:00 год. 28 липня 2022 року, 11:00 год. 29 липня 2022 року, для допиту в якості підозрюваного, проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Вказані повістки 22 липня 2022 року опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора для загального доступу. Також, 23 липня 2022 року у газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_7 на 11:00 год. 27 липня 2022 року, 11:00 год. 28 липня 2022 року, 11:00 год. 29 липня 2022 року. Втім, 27 липня 2022 року, 28 липня 2022 року, 29 липня 2022 року ОСОБА_7 до слідчого без поважних причин не прибув, про причини своєї неявки орган досудового розслідування не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_7 не з`являється без поважних причин на виклики слідчого, переховується від органу досудового розслідування та ухиляється від притягнення до кримінальної відповідальності на території російської федерації, тобто на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

У зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого за умови належного його повідомлення, останнього постановою слідчого від 20 січня 2023 року оголошено у розшук.

Окрім того, 20 січня 2023 року постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

Частиною другою ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини шостої ст. 193 КК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України, якою передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у частині другій ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Відповідно до вимог частини шостої ст. 176 КК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини першої ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини четвертої ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Наряду з вказаним, відповідно до частини п`ятої ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних та обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальне правопорушення.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором у судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжких злочинів, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та доведені у судовому засіданні, вважає недостатнім обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 1-35, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 575 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000289 від 31.03.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гостра Могила Ставищенського району Київської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1