печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8889/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Київської міської прокуратури у кримінальному провадженні №0000867 від 31.01.2018, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2023 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Київської міської прокуратури у кримінальному провадженні №0000867 від 31.01.2018.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до прокурора вищого рівня зі скаргою в порядку ст. 308 КПК України, у якій просила змінити орган досудового розслідування у зв`язку з неефективним розслідуванням вказаного кримінального провадження. Вказану скаргу заступником керівника Київської міської прокуратури було скеровано для розгляду керівнику Голосіївської окружної прокуратури м. Києва. У прохальній частині скарги, адвокат просить зобов`язати керівника Київської міської прокуратури прийняти рішення про зміну органу досудового розслідування прокуратури у кримінальному провадженні №0000867 від 31.01.2018.

Особа, що подала скаргу, вчергове в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином, адвокат ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутність.

Прокурор Київської міської прокуратури, в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомлено.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду скарги слідчим суддею, здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 31.01.2018 розпочато кримінальне провадження №0000867 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, досудове розслідування кримінального провадження здійснюється слідчими Голосіївського УП ГУНП у м. Києві.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 визнано потерпілою.

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до прокурора вищого рівня зі скаргою в порядку ст.308 КПК України, у якій просила змінити орган досудового розслідування у зв`язку з неефективним розслідуванням вказаного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є в т. ч. охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до пункту 18 частини першої ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством України на стадії досудового розслідування в рамках кримінального провадження законодавцем наділено право визначеного кола осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності прокурора та/або слідчого, тобто сторони обвинувачення у кримінальному провадженні в розумінні ст. 3 КПК України, що є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до положень ст. 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 9-1 ст. 303 на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Поряд з цим, варто зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст.36 КПК України - прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Вказане узгоджується з узагальненням ВССУ від 12.01.2017 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

Тобто, зобов`язання прокурора вищого рівня змінити орган досудового розслідування виходить за межі повноважень слідчого судді, одночасно слідчий суддя здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні може розглядати скарги на рішення прокурора, щоб встановити чи вказане рішення містити відомості про мотиви прийняття його, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. Суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (частина 1 статті 94 КПК).

Однак, при дослідження матеріалів скарги слідчим суддею встановлено відсутність постанови про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків, що позбавляє можливості дослідити обставини, які можуть бути предметом судового контролю слідчого судді за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та надання оцінки дотримання принципу законності кримінального провадження, встановленого ч. 2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження.

З урахуванням вищенаведеного слідчий суддя прийшов переконання, про відсутність підстав для задоволення вимог скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 26, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Київської міської прокуратури у кримінальному провадженні №0000867 від 31.01.2018 - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1