У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/4210/21

№ 1-кп/183/477/23

20 квітня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР №0000191 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гвардійське, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України, а саме в тому, що 15 червня 2019 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_3 перебував на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де побачив біля хвіртки, зі сторони вулиці, раніше знайомого йому ОСОБА_6 , з яким в нього раніше склалися неприязні стосунки. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , реалізуючи який одразу, тобто 15 червня 2019 року приблизно о 23 годині 05 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 за вказаною адресою, на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків ОСОБА_3 , діючи умисно, тримаючи в руках граблі, наніс ними один удар по голові ОСОБА_6 , який знаходився поблизу хвіртки зі сторони вул. Чабаненка с. Василівка, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді забійної рани тім`яно-потиличній області голови справа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 09 квітня 2021 року приблизно о 19 годині 45 хвилин, ОСОБА_3 проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , та в цей час у нього виник умисел на незаконне проникнення на територію вказаного приватного домоволодіння, що належить потерпілій ОСОБА_7 на праві приватної власності, реалізуючи який одразу, тобто 09 квітня 2021 року, приблизно о 19 годині 47 хвилин, ОСОБА_3 підійшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 за вказаною адресою, де проживає ОСОБА_7 , та, усвідомлюючи, що не має законного права проникати до території приватного домоволодіння чи іншого володіння особи без дозволу власника, подолав перешкоду, а саме переліз через паркан, яким огороджена територія вищевказаного домоволодіння, тим самим незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , всупереч волі законного володільця ОСОБА_7 , порушивши право останньої на недоторканність іншого володіння особи, передбачене ст. 30 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації з прав людини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зазначені дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про закриття даного кримінального провадження відносно його підзахисного у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, посилаючись на норми кримінального процесуального законодавства.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав заявлене клопотання захисника. При цьому, розуміє, що обставина, за якою він клопоче про закриття провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, вважаючи його таким, що базується на вимогах закону.

Суд, вислухавши заявлене клопотання, думки учасників судового розгляду, дійшов до наступних висновків:

Виходячи з системного аналізу положень п.1ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, а відповідно до п.2 цієї ж статті - три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.1 ст.162 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії кримінального проступку.

Аналізуючи вимоги ч. 2, 3 ст. 49 КК України, роз`яснення п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили не тільки минули певні строки давності, а й вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

При цьому у відповідності до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі №566/554/16-к, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

В судовому засіданні встановлено відсутність даних про зупинення чи переривання перебігу давності та доказів ухилення ОСОБА_8 від досудового розслідування або суду.

Розраховуючи строки давності, передбачені ст.49 КК УКраїни, суд погоджується з доводами сторони захисту, що зазначений строк за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, дійсно минув, однак за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, ще не закінчився.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 49 КК України, щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності лише за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Аналізуючи викладене, суд, приходить до висновку, що заявлене клопотання є обґрунтованими та підлягає задоволенню, лише в частині за звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю, в зв`язку з закінченням строків давності.

Що стосується клопотання сторони захисту в частині закриття кримінального за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 162 КК України, суд вважає його не обґрунтованим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст.49 КК України, ст.284 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити частково.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000191 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - закрити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення.

В задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1