УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 464/5125/22

провадження № 51-3942ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 лютого 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 червня 2023 року, які постановлені в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000105, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Івано-Франківськ, зареєстрованої в тому ж місті ( АДРЕСА_1 та проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Суть питання

За вироком Сихівського районного суду м. Львова від 15 лютого 2023 року засуджено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 305 КК України до покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді позбавлення волі строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є її власністю, за ч. 3 ст. 311 КК України до покарання у виді позбавлення волі строк 5 років з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 07 червня 2022 року, вступивши в злочинну змову з невстановленою слідством особою на ім`я « ОСОБА_6 », яка, діючи на виконання раніше досягнутої із ОСОБА_5 домовленості щодо контрабанди прекурсорів в Україну, відправила з Республіки Італія на територію України на ім`я та адресу останньої два міжнародні поштові відправлення № CV934549547IT та № CV934549649IT із вмістом 5 тис. 784 таблеток білого кольору лікарського препарату «Actifed», що містили у своєму складі прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю, - псевдоефедрин, загальною масою виявленого псевдоефедрину 284,1096 грам, що становить особливо великий розмір, які запакувала серед продуктів харчування, способом, що ускладнює їх виявлення і унеможливлює доступ до вмісту поштового відправлення без його повного розпакування. При цьому умисно вказала в товарно-супровідних документах неправдиві відомості щодо переміщуваного товару, а саме «Продукти харчування», тим самим приховавши таблетки медичного препарату «Actifed» із вмістом прекурсорів від митного контролю.

У подальшому 13 червня 2022 року приблизно о 11 год 00 хв ці міжнародні поштові відправлення надійшли до зони митного контролю митного поста «Львів поштовий» Львівської митниці Держмитслужби, що знаходиться на території поштового оператора ТзОВ «СП «Росан»» за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 147, та були фактично переміщені через митний кордон України, де у ході здійснення митного оформлення виявлено приховані від митного контролю вищевказані таблетки.

29 червня 2022 року приблизно о 15 год 51 хв ОСОБА_5 , продовжуючи діяти з метою завершення реалізації спільного злочинного плану, усвідомлюючи про наявність у міжнародних поштових відправленнях ввезених в Україну контрабандним шляхом 5 784 таблеток лікарського препарату «Actifed», попросила свою матір - ОСОБА_7 , отримати замінені в рамках проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої поставки міжнародні поштові відправлення №CV934549547IT та №CV934549649IT, кінцевим отримувачем яких була ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_5 , маючи на меті незаконний збут медичних препаратів з вмістом прекурсору псевдоефедрину, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб незаконно придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи за невстановлених обставин 160 таблеток медичного препарату з написом «Congestal», 420 таблеток медичного препарату з написом «POWER COLD & FLU», а також рідину у скляній банці з написом «Congestal Cold and Cough…», що містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, загальною масою 18,4989 грам, що становить особливо великий розмір, котрі незаконно перевезла та в подальшому зберігала за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , які в ході обшуку було виявлено та вилучено.

Не погоджуючись із вироком місцевого суду сторона захисту подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 14 червня 2023 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_5 без змін.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, і допущену, на його думку, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого засудженою злочину та її особі, внаслідок суворості, просить змінити рішення судів попередніх інстанцій в частині визначеного його підзахисній покарання шляхом пом`якшення.

На обґрунтування своїх вимог захисник указує на те, що судами не встановлено корисливого мотиву у засудженої на збут заборонених речовин, а тому наводить доводи про надто суворе покарання для його підзахисної, оскільки вона має на утриманні двох малолітніх дітей-інвалідів та пристарілу хвору матір. При цьому вказує, що судами безпідставно не визнано пом`якшуючу обставину вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 цього Кодексу.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Разом із тим, як уже раніше зазначав Верховний Суд, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, визначені статтями 409, 414, 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), які передбачають повноваження судів апеляційної та касаційної інстанцій скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема коли покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 12 липня 2018 року у справі № 745/398/16-к).

Як слідує з положень ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом хоча й у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання (див. постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 740/5424/15-к, від 05 лютого 2019 року у справі № 753/24474/15-к та інші).

Як слідує з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 , із застосуванням ст. 69-1 КК України, згідно з указаними нормами закону, врахував: ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які віднесені до особливо тяжкого та тяжкого злочину, особу обвинуваченої, яка не працює, неодружена, має на утриманні двох малолітніх дітей, які є дітьми-інвалідами, матір, в якої незадовільний стан здоров`я, позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судима, щиро розкаялась, не перебуває на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах. Крім того, суд не встановив обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, про можливість призначення засудженій покарання за ч. 3 ст. 305 КК України, яке не перевищує двох третин максимального строку, за ч. 3 ст. 311 КК України мінімальне покарання визначене законодавцем за цей злочин, та про необхідність визначення остаточного покарання засуджені за сукупністю вчинених злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. Такий висновок суд достатнім чином мотивував, правильним його вважав і апеляційний суд, зазначивши про те, що ті, пом`якшуючі покарання обставини, на які вказує сторона захисту, місцевим судом теж враховані.

Беручи до уваги, що місцевий суд призначив покарання засудженій з урахуванням положень ст. 69-1 КК України, Верховний Суд вважає, що позитивні характеристики та наявність у засудженої дітей-інвалідів і пристарілої хворої матері не можуть бути визнані достатніми підставами для того, щоб вважати призначене ОСОБА_5 покарання явно несправедливим унаслідок суворості, оскільки ці обставини не стали для неї перешкодою для вчинення тяжкого і особливо тяжкого злочину.

Крім того, посилання сторони захисту на збіг тяжких обставин Верховний Суд вважає непереконливими, оскільки, по-перше, захисник не наводить обґрунтування про скрутне матеріальне становище засудженої, по-друге, не зазначає, що таке скрутне матеріальне становище засудженої є виправданим для вчинення нею тяжкого і особливо тяжкого злочинів у сфері незаконного обігу прекурсорів в особливо великих розмірах. Вказане, на думку Суду, свідчить про бажання засудженої швидко, у незаконний спосіб, покращити своє матеріальне становище, шляхом вчинення злочинів, а не вжити заходів до законного заробітку, а тому не може бути прийнято як обставина, що пом`якшує покарання.

Також захисник, хоч і зазначає в касаційній скарзі, що лікарський препарат «Actifed», який містить у своєму складі прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю, - псевдоефедрин, загальною масою виявленого псевдоефедрину 284,1096 грам, що становить особливо великий розмір, потрібний для повсякденного вживання дітям засудженої, проте не підтверджує таку інформацію належними доказами.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що призначене засудженій ОСОБА_5 покараннявідповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, а тому Суд не вбачає підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок суворості або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Також Верховний Суд зауважує, що посилання захисника про відсутність у засудженої мотиву на збут заборонених речовин є безпідставними, оскільки не відповідають підтвердженим ОСОБА_5 фактичним обставинам, яка визнала що, маючи на меті незаконний збут медичних препаратів з вмістом прекурсору псевдоефедрину, придбала вищевказані таблетки та рідину у скляній банці з написом «Congestal Cold and Cough…».

Крім того, наявність у ОСОБА_5 мети саме збуту медичних препаратів з вмістом прекурсору псевдоефедрину, додатково підтверджується великим розміром вилученої речовини, що є надмірним для вживання однією особою.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що захисник у своїй касаційній скарзі не навів переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність постановлених у кримінальному проваджені судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 лютого 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 червня 2023 року стосовно ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3