Провадження № 11-сс/4823/259/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУЗ ЛІЗИНГ» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме: транспортний засіб автомобіль марки «Peugeot 508», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ; ключі до транспортного засобу автомобілю марки «Peugeot 508», р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ; свідоцтво серії НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу марки «Peugeot 508», р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , із забороною ТОВ «Авентус лізинг» чи будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном. Слідчий суддя вказав, що зазначене у клопотанні слідчого майно є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінальних правопорушень, тому вищевказане майно може бути використане як доказ кримінального правопорушення і відповідає критеріям, встановленим у ст.98 КПК України, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, майно підлягає арешту.

Не погодившись із рішенням суду, представник ТОВ «АВЕНТУЗ ЛІЗИНГ» ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Послався на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді і такою, що порушує права та законні інтереси ТОВ «АВЕНТУЗ ЛІЗИНГ». Вказав на відсутність правових підстав для накладення арешту на транспортний засіб, який на час розгляду клопотання слідчим суддею належав виключно Товариству. Також послався на відсутність доказів, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення конкретною особою, яка має відношення до ТОВ «АВЕНТУЗ ЛІЗИНГ». Крім того, слідчим суддею не зазначено, яким чином арештоване майно має відношення до кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді; пояснення представника потерпілого та думку прокурора, які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, слідчим відділом Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.358 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , діючи на підставі довіреності ОСОБА_11 від 05.08.2022, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 (далі довіреність від 05.08.2022), 08.08.2022 уклав договір купівлі-продажу вказаного належного ОСОБА_11 на праві приватної власності транспортного засобу на користь ОСОБА_13 за грошові кошти в сумі 31,0 тис. грн.

У подальшому, 07.03.2023 автомобіль марки «Peugeot 508» перереєстровано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг».

Разом з тим, згідно показань потерпілого ОСОБА_11 , указаний транспортний засіб був придбаний ним новим 13.10.2020 за грошові кошти в сумі 1061,060 тис. грн. Жодних усних чи письмових повноважень щодо розпорядження автомобілем марки «Peugeot 508» ОСОБА_10 він не давав і на території України не міг дати, так як з 03.07.2022 виїхав за кордон, та до України не повертався.

Згідно даних інтегрованої міжвідомчої авторизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, які перетинають державний кордон України, «Аркан», копії відповідних сторінок паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_11 , останній 03.07.2022 перетнув державний кордон України в напрямі «виїзд» у пункті пропуску «Мостиська».

Відомості про в`їзд ОСОБА_11 до України станом 12.06.2023 відсутні.

За результатами огляду місця події, проведеного 09.06.2023 на відповідній ділянці автодороги Н07 «Київ-Суми-Юнаківка», біля міста Ромни, Сумської області, виявлено та вилучено автомобіль марки «Peugeot 508», свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ключі до автомобіля, які перебували у володінні ОСОБА_10 .

Постановою слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 від 12.06.2023 вищевказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відтак, оскільки транспортний засіб, ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зазначені у клопотанні слідчого, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінальних правопорушень, тому вищевказане майно може бути використане як доказ кримінального правопорушення і відповідає критеріям, встановленим у ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт даного майна, прийняв рішення у відповідності до вимог ст.173 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянта на відсутність підстав для накладення арешту транспортний засіб, ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зазначені у клопотанні слідчого є непереконливим, оскільки у даному випадку арешт накладався на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому арешт, згідно чинного кримінального процесуального законодавства, може бути накладений на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, за наявності відповідних підстав.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» також, зокрема, зазначила, що доведеність факту вчинення злочину та його характеру сама по собі є метою досудового розслідування.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, доводи апелянта про незаконність ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника ТОВ «АВЕНТУЗ ЛІЗИНГ».

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУЗ ЛІЗИНГ» ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2023 року про арешт майна - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4