У Х В А Л А

Іменем України

03 серпня 2023 року

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі Деснянського районного суду м. Києва клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001636,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2023 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим СВ Деснянського управління поліції ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001636 від 23.05.2023, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_5 , якому 31.07.2023, при обставинах значеним у клопотанні, повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Підозру відносно ОСОБА_5 слідчий вважає обґрунтованою, посилаючись на письмові докази, наявні в матеріалах кримінального провадження та, що існують ризики визначені ч. 1 ст. 177 КК України, а саме, перебуваючи на свободі, підозрюваний зможе здійснити дії, спрямовані на уникнення ним покарання, і не виконання процесуальних обов`язків, зокрема може впливати на свідків у кримінальному провадженню, з метою зміни їх показань, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор просив суд клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, оскільки існує обґрунтована підозра та запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного неможливо.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 , проти задоволення клопотання заперечувала. Вважає підозру необґрунтованою, посилаючись на порушення вимог процесуального законодавства, які допущені слідчим, під час вручення її підзахисному повідомлення про підозру. Свої заперечення виклала у письмовому вигляді та долучила їх до матеріалів справи у судовому засіданні.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував. Зазначав, що хворіє на цукровий діабет, однак не є інсулінозалежним. Вину не визнає, вважає підозру не обґрунтованою. Вказував на відсутність ризику переховуватись від слідства, бо має житло у м. Києві, працює, оформлений як фізична особа підприємець.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, та документи додані з боку сторони захисту, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 23.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0001636 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

31.07.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в клопотанні, на даному етапі досудового розслідування даного кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При цьому слідчий суддя зауважує, що докази надані стороною захисту під час розгляду вказаного клопотання, а саме викладені у письмовому вигляді заперечення з аналізом показань свідків, судово-медичних експертиз, знімки екрану телефону, повинні бути досліджені під час судового слідства по даному кримінальному провадженню, за участю всіх сторін (підсудного, захисника, прокурора, потерпілого), а правова оцінка щодо їх належності та допустимості здійснюється судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення по справі (вироку, або ухвали про закриття провадження чи звільнення від покарання). Відповідно до вимог ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Щодо посилань сторони захисту на порушення порядку вручення повідомлення про підозру, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Питання вручення та направлення повідомлення регулюються главами 6, 11 КПК України. Так, згідно ч.1 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ч.3 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ч.1 ст.135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч.2 ст.135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення вручається житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя не приймає до уваги доводи захисника щодо неналежного повідомлення, оскільки у судовому засіданні встановлено, що підозрюваний на виклик слідчого не з`явився, за місцем проживання вручити підозрюваному повідомлення про підозру слідчим також не вдалось по причині відсутності підозрюваного, тому слідчим було прийнято рішення про вручення повідомлення про підозру представнику житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання підозрюваного та направлення повідомлення про підозру поштовим відправленням.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов переконання, що вжиті слідчим дії відповідають вимогам КПК України, оскільки були пов`язані з ухиленням особи від участі в процесуальній дії.

Обставиною, яка враховується слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний намагається вчинити дії, передбачені вимогами ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.п.1,3 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя вважає встановленим наявність ризику ухилення від органу досудового слідства підозрюваного, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і, розуміючи наслідки завершення досудового слідства та судового розгляду, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

У контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так слідчим суддею встановлено, що підозрюваний вже намагався переховуватись від слідства, не реагуючі на виклики слідчого та перешкоджаючи проведенню процесуальної дії, що змусило слідчого вручати повідомлення про підозру представнику житлово-експлуатаційної організації та надсилати її поштовим відправленням.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик можливого впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Враховуючи той факт, що у вказаному кримінальному провадженні були допитані в якості свідків донька підозрюваного, його сестра та сусіди, анкетні дані та адреси проживання яких відомі підозрюваному, а також враховуючі, родинні зв`язки підозрюваного і свідків, ризик впливу на свідків зі сторони підозрюваного, є дуже високим.

Дійшовши висновку про наявність ризику, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Таким чином судом встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно підозрюваного може бути обрано запобіжний захід.

На переконання слідчого судді, наведені прокурором ризики є обґрунтованими та такими, що виправдовують застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Встановлені під час розгляду обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які слідчий суддя вважає доведеними, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про доцільність застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, який не судимий, проте підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Також суд враховує вид та ступінь встановлених ризиків, тяжкість та характер інкримінованих йому діянь, їх підвищений рівень суспільної небезпеки, а тому вважає, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу суд не вбачає.

Також, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Тож, з огляду на тяжкість та характер інкримінованих ОСОБА_5 діянь, передбачених ч.2 ст.121 КК України, підвищений рівень їх суспільної небезпеки, відомості про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає визначення застави у будь-якому розмірі недоцільним у даному кримінальному провадженню, оскільки її внесення не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, вивченням даних щодо особи ОСОБА_5 , які б вказували на неможливість застосування до нього вказаного запобіжного заходу, не встановлено. Посилання підозрюваного на наявність у нього захворювання на цукровий діабет, не знайшло своє підтвердження під час розгляду вказаного клопотання, оскільки слідчому судді не були надані жодні лікарські документи, які б це підтверджували.

За вказаних обставин, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення застави. Оскільки на момент розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, ОСОБА_5 не знаходився під вартою, слідчий суддя, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе взяти ОСОБА_5 під варту в залі суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001636, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, строком на 60 діб, тобто з 03 серпня 2023 року до 01 жовтня 2023 року включно.

Взяти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під варту в залі суду.

Ухвала діє до 01 жовтня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1