Справа №: 398/4460/22
провадження №: 1-кп/398/159/23
УХВАЛА

Іменем України

"29" серпня 2023 р. м. Олексанрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія клопотання ОСОБА_6 про зміну його статусу з обвинуваченого на свідка та скасування запобіжного заходу,клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000916 від 09.07.2022 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не військовозобов`язаного, неодруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14.02.2002 Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ст.185 ч.3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 2 роки;

-13.05.2004 Апеляційним судом Кіровоградської області за п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України, на підставі статті 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років. На підставі статті 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років. Звільнений згідно ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від 03.02.2016, на підставі ч.5 ст.72 КК України, за відбуттям строку покарання (судимість не погашена),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не військовозобов`язаного, неодруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000916 від 09.07.2022 року, відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні 24.08.2023 року прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченим застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, копії якого вручив обвинуваченим та захисникам (том5 а.с.124-129).

Також в судовому засіданні 24.08.2023 року та у сьогоднішньому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 подав клопотання про зміну його статусу з обвинуваченого на свідка та скасування запобіжного заходу. Клопотання обґрунтовує тим, що досліджені на даний момент докази дають підстави казати про його непричетність до вчинення зазначеного злочину. Також просить скасувати застосований відносно нього запобіжний захід (том5 а.с.130, 138-139).

Також у сьогоднішньому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт. Зазначає, що ОСОБА_6 у даній справі має статусу свідка (том5 а.с.141).

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених строком на 60 днів підтримує. Наголошує на тому, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, зазначені у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України на теперішній час продовжують існувати та не зменшились. Розгляд справи триває. Оскільки строк дії запобіжного заходу спливає, а до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин задля гарантування виконання обвинуваченими передбачених ст.194 КПК України обов`язків, просить його клопотання задовольнити. Проти задоволення клопотання ОСОБА_6 заперечує, наголошує на тому, що статус обвинуваченого може змінитися лише за наслідком розгляду справи по суті прийнятим у справі рішенням суду. Наразі таке клопотання передчасне. Проти задоволення клопотання ОСОБА_4 заперечує з підстав, викладених в його клопотання про продовження запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_8 подав заяву про проведення судового розгляду справи у його відсутність.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав своє клопотання. Провину у інкримінованому йому злочині не визнає, вважає наявними підстави для зміни його статусу з обвинуваченого на свідка в зв`язку з чим запобіжний захід обраний відносно нього підлягає скасуванню.

Захисник ОСОБА_7 підтримує позицію свого підзахисного. Вважає, що досліджені на даний момент докази (слідчі експерименти, обшуки, огляд місця події тощо) дають підстави казати про непричетність ОСОБА_6 до зазначеного злочину. ОСОБА_4 вказує на те, що оговорив ОСОБА_6 під час досудового розслідування та подав заяву про те, що ОСОБА_6 в цьому кримінальному провадженні повинен мати статус свідка, оскільки не причетний до вчинення злочину, а є лише очевидцем подій. В зв`язку з цим клопотання прокурора не підлягає задоволенню. Просить скасувати запобіжний захід відносно його підзахисного ОСОБА_6 або змінити його на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання, просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявність зазначених в клопотанні ризиків.

Захисник ОСОБА_5 підтримує позицію свого підзахисного, вважає, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 . Наголошує на тому, що обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Має місце реєстрації та стійки соціальні зв`язки, має батьків похилого віку, які потребують його допомоги по господарству, має збереження для свого утримання. Перебуваючи під домашнім арештом у нічний час доби зможе працевлаштуватися. Раніше працював в КП «Житлогосп», за фахом електрик.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Щодо клопотання ОСОБА_6 про зміну його статусу з обвинуваченого на свідка, суд зазначає наступне.

Згідно ст.42 КПК України, обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 цього Кодексу.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні було передано до суду 21.12.2022 року, наразі триває судовий розгляд справи.

Наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, суд встановлює на підставі фактичних даних, отриманих у передбаченому цим Кодексом порядку, які є доказами в кримінальному провадженні (ст.84 КПК України).

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України однією із засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

У постанові Верховного Суду від 19.12.2018 року (провадження № 51-4127 км18) колегія суддів констатувала, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України.

З аналізу вищевикладених норм слідує, що дослідження доказів суд уповноважений здійснювати лише на стадії судового розгляду, а їх оцінку в нарадчій кімнаті за результатами судового розгляду кримінального провадження в цілому.

14.02.2023 року судом розпочато дослідження письмових доказів у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного у задоволенні клопотання в частині зміни статусу ОСОБА_6 з обвинуваченого на свідка слід відмовити.

Щодо клопотання про скасування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання про заміну ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт та клопотання прокурора про продовження обом обвинуваченим строку запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.07.2023 року обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_9 продовжено застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.09.2023 року.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та його продовження, не зменшились та продовжують існувати.

В судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків визначених зокрема п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначені прокурором ризики, є триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який.

Окрім того суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; дані про особу обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа; ризики продовження чи повторення протиправної поведінки.

Суд враховує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке є тяжким злочином, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачені будуть переховуватися від суду та без перешкод можуть залишити своє місце проживання, чим будуть перешкоджати кримінальному провадженню. Свідками даної події є місцеві жителі та знайомі обвинувачених, які наразі судом не допитані, та обвинувачені можуть вчиняти на них тиск та незаконно впливати. Скоїли кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, що може свідчити про ймовірність скоєння останніми інших кримінальних правопорушень.

Крім того, існування ризику переховування від суду додатково підвищується у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. На теперішній час в Україні продовжено дію воєнного стану. Обвинувачені матимуть реальну можливість покинути місце проживання та виїхати за межі Олександрійського району Кіровоградської області, з метою переховування від суду, що унеможливить в подальшому судовий розгляд цього кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Зазначені вище обставини виправдовують тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним вище ризикам.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.

Обставини, на які посилаються обвинувачені та захисники вже були враховані судом та не спростовують зазначеного висновку суду.

За таких обставин, враховуючи, що строк тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою закінчується 10.09.2023 року та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених.

З цих же підстав суд вважає недоцільним скасовувати чи змінювати зазначений запобіжний захід на інший, більш м`який, оскільки жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням від вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зміну його статусу з обвинуваченого на свідка та скасування запобіжного заходу - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на шістдесят днів, тобто з 29 серпня 2023 року до 27 жовтня 2023 року включно.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на шістдесят днів, тобто з 29 серпня 2023 року до 27 жовтня 2023 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1