Справа №638/3843/23
Провадження № 1-кс/638/775/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м.Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000704 від 01.10.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізюм Харківської області, громадянки України, вдови, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова суду, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 399/0/15-23 від 20.04.2023 «Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області»,з клопотанням, яке погоджене з прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 в кримінальному провадженні № 0000704 від 01.10.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області посилається на наступне.

У провадженні СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0000704 від 01.10.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

24 лютого 2022 року о 05 год Президент рф оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області, не пізніше початку липня 2022 року, точний день та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, діючи умисно та свідомо, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на колабораційну діяльність з країною-агресором російською федерацією, добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території, а саме посаду, мовою оргигінала т.зв. «начальника управления труда и социальной политики ВГА Изюмского района».

Перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_5 з липня 2022 року по кінець серпня 2022 року, точний день та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу здійснювала керівництво діяльністю управління та забезпечувала виконання покладених завдань, приймала участь у нарадах в окупаційній адміністрації, забезпечувала прийняття працівників на роботу при окупаційній владі, займалася організацією роботи адміністративної будівлі «Центр соціального захисту населення», який знаходився за адресою: м. Ізюм, вул. Гагаріна, буд. 1, тим самим здійснювала організаційно-розпорядчі функції у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Ізюмського району.

29.04.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та вручена письмове повідомлення про підозру.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними у провадженні матеріалами досудового розслідування, а саме: Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , документами отриманими в ході тимчасового доступу до речей та документів від СУ ГУНП в Харківській області на підставі ухвали слідчого судді, допитом свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_13 .

Фактичні обставини інкримінованого підозрюваній тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, свідчать про його суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваної, а саме, що вона добровільно зайняла посаду, пов?язану з виконанням організаційно розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, та вела свою злочинну діяльність протягом тривалого часу, а тому може продовжити вчиняти подібні кримінальні правопорушення, сховатися від слідства і суду, таким чином перешкоджаючи встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та вказують на обґрунтованість заявленого клопотання.

Досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п. п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, маючи можливість вільного пересування та контактів, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання її винною, може вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того достовірно відомо, що підозрювана співпрацювала з окупаційною владою, що може свідчити про можливість переховування від слідства та суду не тільки на території України, а й на території рф (п.1, ч.1, ст. 177 КПК України);

2)незаконно впливати на свідків причетність ОСОБА_5 до інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зокрема показаннями свідків, остання перебуваючи на волі матиме можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст. ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо (п.3, ч.1, ст. 177 КПК України);

3) вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, орган досудового розслідування вважає обрання стосовно ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання переліченим вище ризикам.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Беручи до уваги те, що вищевказані обставини виправдовують застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а вчинене нею кримінальне правопорушення є тяжким, за яке законом передбачено позбавлення волі від 5 до 10 років, а крім того докази вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , є вагомими,орган досудового розслідування просить суд задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Підозрювана проти задоволення клопотання заперечувала, просила застосувати до неї більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, з посилання на те, що ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не доведені.

Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, включаючи Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № 0000704 від 01.10.2022, у рамках якого було подано клопотання, дійшов такого висновку.

29 квітня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України колаборційній діяльності, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою для звернення з даним клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

В обґрунтування пред`явленої ОСОБА_5 підозри стороною обвинувачення надані наступні докази: копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000704 від 01.10.2022, протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , документами отриманими в ході тимчасового доступу до речей та документів від СУ ГУНП в Харківській області на підставі ухвали слідчого судді, допитом свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_13 .

Так, слідчий суддя зауважує, що повідомлена ОСОБА_5 підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового розслідування та досліджених під час судового розгляду клопотання про застосування до останнього запобіжного заходу доказах. Отже слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення достатніми.

З огляду на такий обсяг відомостей кримінального провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджені ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки будучи громадянкою України, маючи можливість вільного пересування та контактів, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання її винною, може вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, та у випадку засудження останньої за вчинення вказаного кримінального правопорушення, їй може бути призначене лише покарання, пов`язане із реальним позбавленням волі. До того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, у судовому засіданні слідчим та прокурором підтверджений ризик того, ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків, оскільки може здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст. ст. 23 КПК України досліджує докази безпосередьо під час судового провадження.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваної ОСОБА_5 , яка раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , вдова, зі слів підозрюваної працевлаштована підсобним працівником Територіального центру по догляду за інвалідами 1 групи та пристарілами особами у м. Ізюм.

Крім того, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері основ національної безпеки України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також відомості про особу підозрюваної у їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_5 хоча і є раніше не судимою, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, покарання за яке, за умови визнання її винуватою, передбачене у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.

Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 вважаю за необхідне застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання її під вартою, оскільки останній повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, що дає право слідчому судді застосувати запобіжний захід, визначений ч.6 ст.176 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000704 від 01.10.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27 червня 2023 року без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 27 червня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрювана - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1