Житомирський апеляційний суд
Справа №289/2600/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.152, ч.2 ст.156 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №289/2600/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 березня 2023 року, відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.2 ст.156 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, та призначено покарання:

- за ч.4 ст.152 КК України у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.156 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточне покарання ОСОБА_8 визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислено з дня набрання вироком законної сили, зараховано в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 08.10.2021 і до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 34200 (тридцять чотири тисячі двісті) гривень 73 копійки.

Включено інформацію про засудження ОСОБА_8 за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Відповідно до вироку судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , будучи біологічним батьком малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом серпня 2020 року-вересня 2021 року, вчиняв умисні дії, направлені на статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітньої дівчинки, а саме: примушував її лягати з ним в ліжко, роздягався сам, торкався до статевих органів малолітньої, примушував доторкатися до його статевого органу, демонстрував фото порнографічного характеру, таким чином задовольняв свої статеві пристрасті.

Так, в період з кінця серпня 2020 року по 30 вересня 2021 року ОСОБА_8 , перебуваючи у кімнаті будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , спільно з малолітньою дочкою ОСОБА_9 , скориставшись тим, що його дружина ОСОБА_10 та менша донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сплять, достовірно знаючи, що дівчинка є малолітньою і через свій вік не розуміє значення вчинених відносно неї дій, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на розбещення малолітньої особи, умисно, діючи з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи норми людської моралі, вчиняв фізичні розпусні дії сексуального характеру, направлені на статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток потерпілої, які виразились в тому, що в присутності малолітньої ОСОБА_9 , систематично, вчиняв розпусні дії фізичного характеру, які виразились у повному оголенні, перегляду порнографічних матеріалів з мобільного телефону, після чого на ліжку, демонстрував останній вказані матеріали, словесно примушував потерпілу до непристойних дотиків до своїх оголених статевих органів, здійснював непристойні дотики до статевих органів малолітньої ОСОБА_9 та примушував її здійснювати непристойні дотики своїх статевих органів, задовольняючи таким способом свою статеву пристрасть та таким чином вчинив розбещення малолітньої ОСОБА_9 .

Крім цього, ОСОБА_8 в період з кінця серпня 2020 року по 30 вересня 2021 року, у невстановлений слідством час, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що його донька ОСОБА_9 є малолітньою, вирішив вчинити дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 з використанням статевого органу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 з використанням геніталій, достовірно знаючи, що остання є малолітньою та не досягла чотирнадцятирічного віку і в силу свого віку та розвитку не розуміла і не могла розуміти дійсний характер дій останнього, використовуючи свою фізичну перевагу та безпорадний стан малолітньої, незалежно від її добровільної згоди умисно задовольнив власні статеві пристрасті неприродним способом у вигляді орального проникнення у тіло малолітньої доньки, використовуючи геніталії.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано судом за ч. 4 ст. 152 КК України, як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 , з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку незалежно від її добровільної згоди, та за ч. 2 ст. 156 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_9 членом сім`ї.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок Радомишльського районного суду від 06.03.2023 року та закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 . Вказує, що виходячи із загальних засад кримінального судочинства, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, оцінюючи усі докази в сукупності та встановивши, що під час судового провадження не здобуто та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.2 ст.156 КК України ОСОБА_8 , сторона захисту вважає, що наявні усі підстави для виправдання останнього, у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а вирок Радомишльського районного суду від 06.03.2023 року без змін. В обґрунтування заперечення вказує, що докази винності обвинуваченого ОСОБА_8 є такими, що доповнюють один одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки у відповідності ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу останньої, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно зі статтею 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Під час перевірки матеріалів даного кримінального провадження встановлено, що висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.2 ст.156 КК України, а саме у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 , з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку незалежно від її добровільної згоди та у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_9 членом сім`ї, зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування усіх обставин, що підтверджено доказами, які було оцінено відповідно до закону та в їх сукупності і правильно визнано судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 .

Так, із матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав та дав показання про те, що в лютому 2021 року у нього з дружиною почали виникати конфлікти. Він був ініціатором цих конфліктів, оскільки дорікав дружині у тому, що вона не хоче влаштуватись на роботу, а йому важко самостійно утримувати родину і оплачувати комунальні послуги. Під час таких конфліктів доходило навіть до бійок. У зв`язку із цим він з дружиною припинив жити інтимним життям. Донька ОСОБА_9 під час сварок щоразу втручалась у конфлікти і просила батьків їх припинити, тому, на думку обвинуваченого, потерпіла і видумала історію про вчинення батьком відносно неї сексуального насильства, щоб припинити конфлікти між батьками. Те що обвинуваченому інкримінується скоєння вказаних діянь у стані алкогольного сп`яніння його обурило, оскільки він щодня керував своїм автомобілем і ходив на роботу на пивзавод, де існує суворий контроль, тому не міг вживати алкоголь. Обвинувачений вважає, що нервовий зрив у потерпілої стався саме внаслідок конфліктної ситуації у родині між батьком і матір`ю. Він не міг навіть припустити, що це так могло негативно вплинути на її психіку. Вважає, що потерпіла його оговорює і в такий спосіб хоче його позбутись, так як обвинувачений якось в її присутності непристойно сказав «я дав в рот вас всіх». Потерпілу він не ґвалтував, але було таке, що декілька разів пізно ввечері, коли дружина вже спала, потерпіла в спідній білизні заглядала до нього в кімнату і він цілував її як батько доньку у шию, груди, живіт, щоб вона «не казилась», коли батьки між собою сваряться. Дружина ж забороняла йому цілувати дочку, бо вважала, що це її дуже пестить. Такого, щоб він непристойно торкався або цілував потерпілу ніколи не було, відеозаписи або картинки порнографічного характеру доньці він ніколи не показував. Коли обвинувачений запитував у потерпілої на рахунок порізів на руках, вона відповідала, що це зробила, внаслідок перегляду аніме та відео про якогось «синього кота». Обвинувачений зазначив, що ознайомився з щоденником, який потерпіла надала суду. Не знав, що вона вела цей щоденник, але підтвердив, що почерк у цьому щоденнику належить його дочці (а.п.152-153 т.2).

Колегія суддів зазначає, що невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 є його правом, при цьому апеляційний суд критично оцінює покази останнього та вважає що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги такі покази обвинуваченого, виходячи з того, що вони не узгоджуються, суперечать та спростовуються сукупністю наявних доказів у даному кримінальному провадженні, які належним чином досліджені та оцінені судом.

Так, в судовому засіданні малолітня потерпіла ОСОБА_9 в присутності законного представника повідомила, що обвинувачений є її батьком з яким неприязних стосунків вона не має. Потерпіла показала, що з 2022 року проживає в дитячому будинку сімейного типу ОСОБА_12 . До жовтня 2021 року вона проживала в родині ОСОБА_13 , а саме з батьком, матір`ю та меншою сестрою ОСОБА_14 , навчалась в Радомишльській гімназії. З батьками у неї були нормальні відносини, дітей батьки не били, однак бувало таке, що сварили, якщо діти робили шкоду. В серпні 2020 року, коли її матір і сестра у вечірній час лягли спати, обвинувачений за місцем їх проживання почав до неї приставати. Він приходив в її кімнату, будучи одягнений лише в спідню білизну, і просив потерпілу піти в його кімнату, на що вона погоджувалась, де вчиняв відносно неї дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникнення в її тіло з використанням геніталій. При цьому, потерпіла зазначила, що вони йшли саме в іншу кімнату з обвинуваченим, бо кімната потерпілої була спільною і в ній окрім неї ще ночували її матір і менша сестра. Крім того, потерпіла показала, що обвинувачений торкався до інтимних частин її тіла. Однак, коли брав у неї її мобільний телефон, у якому з мережі Інтернет показував їй відеозаписи і картинки сексуального характеру, до неї не торкався. За вчинення вказаних дій сексуального характеру обвинувачений давав потерпілій гроші та цукерки. Були випадки, коли її батько приходив з вказаними проханнями до неї і так як її менша сестра займалась за комп`ютером в кімнаті батька, потерпіла видалялась з обвинуваченим в іншу кімнату. Це все відбувалось близько п`яти разів протягом року після 23 години, коли її матір вже спала, тому потерпіла не зверталась до неї за допомогою. Вказані дії сексуального характеру ніхто не бачив, але про ці випадки потерпіла постійно розповідала своїй матері, яка робила обвинуваченому зауваження, сварилась з ним, а той їй у відповідь все заперечував. Востаннє вказане сталось 30 вересня 2021 року, коли обвинувачений, будучи повністю роздягненим без білизни підійшов до потерпілої та торкався до її сідниць, просив робити йому приємно і здійснював дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникнення в її тіло. Потерпіла зауважила, що коли обвинувачений до неї домагався, то в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Обвинувачений просив потерпілу нікому не розповідати про згадане та зазначав, що в противному випадку його можуть запроторити у в`язницю. 07 жовтня 2021 року на уроці в школі у потерпілої сталася істерика під час якої вона кричала і плакала, у зв`язку із чим їй надавала допомогу шкільний психолог та під час розмови з яким вона розповіла все про вищевказані події, які стались вдома. Потерпіла зауважила, що коли батько протягом року вчиняв вищевказане, вона постійно плакала, безпричинно собі дряпала руки. Під час перебування потерпілої в реабілітаційному центрі до неї навідувались її матір та бабуся, які щоразу просили потерпілу змінити покази на користь батька. Потерпіла зазначила, що для дослідження в судовому засіданні передала суду свій щоденник, тому просила його дослідити. На запитання обвинуваченого потерпіла зауважила, що суд в оману не вводила, в судовому засіданні дала лише правдиві показання, та в чергове зазначила, що оскільки її матір не бажала з обвинуваченим жити інтимним життям, обвинувачений домагався потерпілої і саме у зв`язку із цим вона різала собі руки. При призначенні обвинуваченому покарання потерпіла на суворості не наполягала (а.п.150-152 т.2).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що неприязних стосунків у неї з обвинуваченим та потерпілою не має. Знає потерпілу ОСОБА_9 , оскільки працює психологом в Радомишльській гімназії, де потерпіла навчалась. Пам`ятає, як у лютому 2021 року до неї звернулась ОСОБА_16 , повідомивши, що у потерпілої помітили на руках свіжі порізи. Під час спілкування з потерпілою свідок помітила у неї депресивний стан. Потерпіла повідомила їй, що вона сама порізала собі руки і ріже їх тоді, коли їй хочеться плакати. У зв`язку із цим з потерпілою були проведені корекційні заходи, викликана в гімназію її матір, яка була повідомлена про необхідність звернутись до дитячого психіатра. Згодом у жовтні 2021 року до свідка ОСОБА_15 прибігли учні 6а класу і повідомили, що потерпіла погано себе почуває, оскільки у неї сталася істерика, вона кричить і плаче. Свідок завела потерпілу до свого кабінету, щоб заспокоїти і під час розмови від неї довідалась про те, що обвинувачений її ґвалтує, а тому потерпіла просила, щоб її забрали з родини. Також сказала, що раніше не розповідала про зґвалтування на прохання матері, яка просила нікому про це не говорити, бо батько являється єдиним годувальним в їх сім`ї, а тому, якщо його заберуть, вони залишаться без засобів для існування (а.п.44-45 т.2).

Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції дала показання, що працює в Радомишльській гімназії на посаді заступника директора. Обвинуваченого не знає, а з потерпілою неприязних стосунків не має. У жовтні 2021 року в гімназії до неї звернулась їх психолог ОСОБА_15 , повідомивши, що у потерпілої сталась істерика, оскільки зі слів останньої її ґвалтує батько. Про даний інцидент було повідомлено директора гімназії, яка, в свою чергу, викликала поліцію (а.45 т.2).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 вказала, що працює в Радомишльській гімназії вчителем початкових класів. З обвинуваченим вона незнайома, а потерпілу знає, так як вона є старшою сестрою її учениці. Неприязних стосунків з нею не має. Також показала, що в жовтні 2021 року до неї зверталась психолог гімназії з проханням не віддавати молодшу сестру потерпілої ОСОБА_19 її батькам, оскільки трапилась неприємна ситуація з потерпілою ОСОБА_9 . Пізніше приїхали працівники поліції, забрали потерпілу та її сестру. ОСОБА_11 охарактеризувала, як нестандартну дитину, яка могла на уроці зненацька розпочати несамовито кричати і заспокоїти її могла лише потерпіла ОСОБА_9 (а.45-46 т.2).

З показань свідка ОСОБА_10 , яка являється дружиною обвинуваченого та матір`ю потерпілої, з якими вона має гарні відносини слідує, що вона не згодна з висунутим ОСОБА_8 обвинуваченням, вважає це якимсь непорозумінням. В 2020 році ОСОБА_20 просила її, щоб вона поговорила з обвинуваченим стосовно того, щоб той не торкався її інтимних місць. Зокрема, дочка їй повідомила, що обвинувачений якось два рази торкався її інтимних місць. Про те, що обвинувачений в серпні 2021 року вчиняв відносно потерпілої дії сексуального характеру їй нічого не відомо. Свідок зазначила, що у неї була розмова з обвинуваченим під час якої той запевнив її, що більше не буде торкатись інтимних місць їх дочки. Свідок помічала порізи на руках у доньки, тому говорили з нею на цю тему і просила, щоб вона не різала собі руки. На думку свідка ОСОБА_10 , її донька різала собі руки у зв`язку із переглядом відео у «Тік-току», в групі «чорний кіт», де неповнолітні діти теж собі різали руки. Свідок вважає, що це може бути спадковим, оскільки вона теж в дитинстві собі різала руки. Крім того, свідок ОСОБА_10 показала, що будинок, де проживала їх родина, складається з трьох житлових кімнат. Вона з дітьми ночувала в кімнаті окремо від обвинуваченого. На думку ОСОБА_10 , не могло бути такого, щоб їх дочка вночі сама приходила до батька спати на його диван (а.64-66 т.2)

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що з потерпілою та обвинуваченим у неприязних відносинах не перебуває, знає потерпілу, оскільки була її класним керівником з п`ятого класу. Свідок показала, що у 2021 році на початку навчального року вона почала помічати, що у потерпілої ставались припадки, вона могла зненацька почати кричати. Інколи вона кричала фактично без звуку. На думку свідка, цей крик був про допомогу. Коли свідок її обіймала, щоб заспокоїти, то помічала, що у потерпілої на обличчі виступав холодний піт. Свідок намагалась з`ясувати у потерпілої чи хтось її кривдить, однак вона не зізнавалась. Свідок спілкувалась з матір`ю потерпілої, хотіла довідатись природу такої поведінки, однак її матір не змогла це пояснити. 06 жовтня 2021 року ОСОБА_20 в чергове на уроці в школі почала сильно кричати і плакати, тому її відвели до шкільного психолога, зі слів якого свідку ОСОБА_16 стало відомо, що батько потерпілої її ґвалтував та примушував до орального сексу. З аналізу зміни поведінки потерпілої свідок вважає, що вказане насильство з боку батька по відношенню до останньої розпочалось влітку 2021 року. Свідок помічала у потерпілої подряпини на руках, зокрема на зап`ястях. Вони почали з`являтися у неї наприкінці навчального року, коли потерпіла навчалась у п`ятому класі. Потерпіла спочатку пояснювала це тим, що це так кіт її подряпав, однак згодом, коли діти в школі почали помічати у неї порізи на руках, зізналась, що вона сама собі їх подряпала та різала аби таким чином позбутися стресу. Згодом, коли потерпілу забрали з родини, свідок, відвідуючи потерпілу у лікарні, була очевидцем того, як у неї відбувались істерики. Також свідку відомо, що після лікарні потерпілу не повертали до матері, а спочатку влаштували до будинку для дітей «Сонячний дім». Після початку війни потерпіла та її сестра проживають в багатодітній родині. Свідок зазначила, що майже щотижня по телефону спілкується з потерпілою, яка не хоче вже згадувати про свої припадки, оскільки їй від цього стає тільки боляче та їй краще жити подалі від батьківського дому. Потерпіла розповідала свідку про те, як її провідували матір і бабуся, та в її голосі в цей момент відчувався страх. Свідок охарактеризувала потерпілу, як хорошу, виховану, слухняну дівчину, яка непогано вчилась та мала успіхи у спорті. Підсумовуючи свої показання свідок зазначила, що вірить потерпілій, зокрема у те, що її батько вчиняв стосовно неї сексуальне насильство, вважає, що потерпіла не могла це все видумати (а.п.109-110 т.2).

Із показань свідка ОСОБА_21 вбачається, що обвинувачений є її сином, з ним та потерпілою вона має нормальні стосунки. Їй відомо, що обвинуваченого затримано і взято під варто, так як його обвинувачують у зґвалтуванні доньки. Свідок ОСОБА_21 показала, що обвинувачений досить часто приїздив разом зі своїми дітьми до неї додому в с. Пилиповичі, тому на підставі своїх спостережень за ними, вважає, що її син не міг ґвалтувати потерпілу. В будинку обвинуваченого разом з його родиною свідок не проживала. Однак, зі слів обвинуваченого та потерпілої їй відомо, що у обвинуваченого були нормальні відносини з дітьми, їм він приділяв багато свого часу, оскільки ці діти були для нього дуже бажані. Щоразу коли обвинувачений з дітьми до неї приїжджав, вона запитувала у потерпілої чи все у неї добре, на що та завжди відповідала, що все добре. Потерпіла розповідала їй, що у них вдома живе багато котів, які їй подряпали руки. Свідок помітила у потерпілої порізи на руках та з її слів вона дізналась, що частину подряпин зробили коти, а решту вона сама собі спричинила, оскільки дивилась відео під назвою «синій кіт». З розмови з обвинуваченим свідок дізналась, що потерпіла сама собі порізала руки, оскільки дивилась якісь мультфільми. Свідок звернула увагу суду на те, що дружина обвинуваченого до шлюбу з обвинуваченим собі теж різала руки. Свідок ОСОБА_21 зазначила, що кілька разів відвідувала потерпілу у житомирському притулку, а також у прийомній родині, де спілкувалась з нею. Під час розмови з потерпілою, вона не скаржилась на погані відносини з батьком, розповідала, що в даний час є незайманою та коли проживала разом з батьком у них було все добре, обвинувачений її не домагався, не ґвалтував і не бив (а.п.110 т.2).

Суд апеляційної інстанції погоджується із критичною оцінкою судом першої інстанції показань свідка ОСОБА_21 , з огляду на те, що в ході судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_21 разом з родиною обвинуваченого в їх будинку спільно не проживала, а тому не може достовірно знати про події, які насправді відбувались в їхньому будинку. Крім того, з показань потерпілої вбачається, що вона ніколи не розповідала своїй бабі про сексуальне насильство вчинене її батьком, оскільки боялась її.

Аналогічно суд апеляційної інстанції визнає правильним висновок місцевого суду про необґрунтованість показань свідка ОСОБА_10 про те, що висунуте ОСОБА_8 обвинувачення є безпідставним, оскільки в своїх же показаннях свідок ОСОБА_10 зазначила, що потерпіла повідомляла їй про випадки розпусних дій з боку батька, у зв`язку із чим ОСОБА_10 мала розмову з обвинуваченим під час якої останній зізнався у вчиненні вказаних дій.

Колегія суддів також враховує, що вказані свідки є матір`ю та дружиною обвинуваченого відповідно, з показань потерпілої остання здійснювала тиск на неї з метою змінити її свої показання на користь обвинуваченого, що свідчить про її заінтересованість у результатах розгляду даного кримінального провадження.

В той же час показання потерпілої ОСОБА_9 та усіх інших свідків, які на думку апеляційного суду є логічними та послідовними, не суперечать один одному та узгоджуються з зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які в сукупності підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.2 ст.156 КК України, а саме даними:

- протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.10.2021 року, яким підтверджується звернення ОСОБА_9 до органу поліції із заявою про вчинення відносно неї ОСОБА_8 сексуальних дій орального характеру за місцем проживання у період з кінця серпня 2020 року по 30 вересня 2021 року (а.п. 110 т.1).

- протоколу огляду місця події від 06.10.2021 та фототаблицями до нього, яким зафіксована загальна обстановка у домогосподарстві, яке являється місцем скоєння інкримінованих обвинуваченому злочинів, що розташоване по АДРЕСА_1 , а також виявлено та вилучено з дивана простирадло синього кольору з вставками світлого кольору у вигляді квітів та абстракцій, покривало у клітинку різнокольорове, жіночу (дитячу) футболку світлого кольору, рушник синього кольору, чоловічі труси зеленого кольору із вставками жовтого кольору, жорсткий диск з системного блоку та мобільний телефон «Meizu» (а.п. 117-132 т.1);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 06.10.2021 року та відеозапису вказаної слідчої дії, в ході якого потерпіла ОСОБА_9 , в присутності законного представника ОСОБА_22 , психолога ОСОБА_23 , спеціаліста ОСОБА_24 , понятих ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , розповіла та показала, як в нічний час в кінці серпня 2020 року, в середині жовтня 2020 року, 31 грудня 2020 року, в середині липня 2021 року та близько 04 години ранку 30 вересня 2021 року обвинувачений у кімнаті будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , скоїв зґвалтування потерпілої, а саме вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникнення в її тіло з використанням геніталій. Після закінчення вказаних дій сексуального характеру обвинувачений витирався рушником синього кольору (а.п. 135-141 т.1);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10.2021 року за участю свідка ОСОБА_10 , яка розповіла та показала про відомі їх обставини події в присутності понятих ОСОБА_26 та ОСОБА_27 (а.сп 143-144 т.1);

- висновку експерта судової комп`ютерно-технічної експертизи №СЕ-19/106-21/10622-КТ від 25.11.2021 року відповідно до якого на мобільному телефоні марки «Meizu», який було вилучення під час огляду 06 жовтня 2021 року домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 , виявлено 41 явний відео файл та 397 явних графічних файлів, які містять зображення оголених чоловіків, жінок та дітей (а.п. 150-153 т.1);

- висновку експерта судової комп`ютерно-технічної експертизи №СЕ-19/106-21/12200-КТ від 06.12.2021 року вбачається, що на цьому ж мобільному телефоні виявлено історію відвідування веб-сторінок порнографічного характеру в мобільному застосунку «Chrome» (а.п. 222-227 т.1);

- висновку судової мистецтвознавчої експертизи №36432/21-55/4683?4722/22-55 від 18.02.2022 року встановлено, що інформація, що міститься на вищезгаданому DVD-R-диску, має порнографічний характер (а.п. 9-21 т.2);

- висновків експертів судово-медичних експертиз №744 та 745 від 03.11.2021 року, згідно яких на вирізках з рушника (об`єкт №1-3,5) та простирадла (об`єкт №4), які вилучено під час огляду місця події 06.10.2021 та визнано речовими доказами, знайдена сперма. В результаті серологічного дослідження виявлений антиген В, походження якого можливе за рахунок сперми будь-якого чоловіка, організму якого властивий антиген В. Таким чоловіком може бути і ОСОБА_8 . У вирізці з простирадла (об`єкт №1) знайдена кров людини. В результаті серологічного дослідження об`єкта №1 виявлений антиген В. Походження даного антигену можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої властивий антиген В. Такою особою може бути і обвинувачений ОСОБА_8 (а.п. 162-168 т.1);

- висновків експертів судово-медичних експертиз №797 та 798 від 26.10.2021 року підтверджується те, що кров потерпілої ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО, кров же обвинуваченого ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А за ізосерологічною системою АВО (а.п. 193-195 т.1);

- висновку експерта судово-медичної експертизи №1726 від 22.10.2021 року, яким встановлено, що у ОСОБА_9 будь-яких ушкоджень в області ротової порожнини, в ділянці зовнішніх статевих органів та прямої кишки при судовому-медичному обстеженні не виявлено. Потерпіла ОСОБА_9 , якій на час проведення даної експертизи виповнилось 12 повних років, не досягла статевої зрілості (а.п. 178 т.1);

- висновку судово-психіатричного експерта №281-2021 від 12.10.2021 року підтверджується те, що малолітня ОСОБА_9 , на момент вчинення щодо неї протиправних дій та на момент проведення експертизи виявляла клінічні ознаки розладу адаптації зі змішаними порушеннями поведінки та емоцій, що відповідає шифру F 43.25 МКХ-10 перегляду. Вказані зміни зі сторони психіки у ОСОБА_9 не досягають ступеню тяжкого психічного розладу, належать до межових розладів, як реакції на стрес. Виходячи з рівня її розумового розвитку, індивідуально-психологічних особливостей та емоційного стану, здатна правильно розуміти характер скоєних відносно неї дій, проте не здатна розуміти значення та не може здійснювати опір. Крім того, остання здатна правильно сприймати зовнішню сторону подій, що мають значення в кримінальному провадженні та давати про них відповідні показання. Малолітня ОСОБА_9 схильність до вираженого фантазування, що суттєво могло вплинути на характер показань - не виявляє, проте виявляє природню підкорюваність рідним, яким довіряє (а.сп 179-181 т.1);

- висновку судово-психіатричного експерта №318-2021 від 02.11.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься інкримінований йому протиправний вчинок, будь-якими психічними захворюваннями не страждав, та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. ОСОБА_8 на момент скоєння злочинів міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час на психічні розлади не страждає, здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. По своєму психічному стану не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Крім того, ОСОБА_8 ознак розумового відставання та виражених індивідуально-психологічних особливостей, які б могли суттєво вплинути на його поведінку під час скоєння ним протиправних дій - не виявляє. В досліджуваній ситуації знаходить своє відображення викривлення морально-етичних принципів, задоволення своїх примітивних потреб, низький рівень інтелекту. Ознак розумового відставання обвинувачений не виявляє (а.п. 196-198 т.1);

- щоденника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , в якому потерпіла описала свій важкий психологічно-емоційний стан, який виник у неї внаслідок насильства та негативного відношення її батька. Зокрема, потерпіла в щоденнику зазначила про те, що її матір не хотіла спати з батьком, тому останній приставав до своєї доньки. Вона про це розповіла своїй матері, яка говорили про це з чоловіком, але це його не зупиняло. Тому дівчинка стала закритішою і невпевненою в собі, почала наносити собі тілесні ушкодження, бити себе і різати своє тіло та боялась про це будь-кому розповідати. Наприкінці зими 2021 року у неї почали ставатись припадки, під час яких вона плакала, кричала та не могла себе заспокоїти. Батько ж байдуже ставився до цього, не намагався розібратись в причині такого стану дівчини та вважав, що їй треба ходити до церкви (а.п. 143 т.2).

Відтак, колегія суддів вважає безпідставними апеляційні доводи захисника обвинуваченого про те, що в ході судового провадження не було здобуто та не було надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів.

Категорична незгода обвинуваченого ОСОБА_8 з пред`явленим обвинуваченням, яке визнано судом доведеним та оцінкою судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для відкидання цих доказів, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.2 ст.156 КК України, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання колегії суддів, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, щодо яких йому пред`явлено обвинувачення.

Таким чином апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_8 до вчинення даних злочинів.

Крім того, колегія суддів також звертає увагу на те, що фактично зміст апеляційної скарги зводиться до цитування нормативно-правових актів та не містить будь-яких конкретних обґрунтованих доводів та аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та свідчили про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального чи процесуального права за встановлених фактичних обставин у даній справі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, відтак апеляційні вимоги захисника не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 березня 2023 року відносно ОСОБА_8 без змін.

На ухвалу апеляційного суду, яка набирає законної сили негайно після її проголошення, учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :