Єдиний унікальний номер №943/1240/23
Провадження №1-кп/943/135/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду м. Буськ кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000032 від 30 травня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новий Яричів Львівського району (колишнього Кам`янка-Бузького) Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст. 27-ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 у липні 2021 року, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на пособництво у виготовлені завідомо підробленого посвідчення (посвідчення водія) та виконуючи пособницькі дії в підробленні такого документу, що видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи і який надає права, з метою подальшого його використання, знайшов в інтернет-мережі на платформі онлайн-оголошень «О.L.Х.» оголошення про виготовлення документів, після чого надав невстановленій особі відомості щодо своїх анкетних даних, фотокартку з власним зображенням, які були необхідні для виготовлення підробленого документу.

В подальшому, в кінці липня 2021 року, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, поштовим зв`язком на свою домашню адресу отримав поштове відправлення від невстановленої особи, в середині якого знаходилось підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на його ім`я, яке залишив при собі з метою подальшого використання підробленого документу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.5 ст. 27-ч.1 ст.358КК України як пособництво у підробленні посвідчення, а саме посвідчення водія, яке видається установою, яка має право видавати такі документи та яке надає права, з метою його використання підроблювачем.

Крім того, 30 травня 2023 року, близько 11.00 год., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-111730», реєстраційний номер НОМЕР_2 на відрізку автодороги Київ-Чоп (498 км), в межах населеного пункту с.Новий Милятин Золочівського району Львівської області, був зупинений інспектором взводу 2 роти 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 , у зв`язку із порушенням ним п.12.4 чинних Правил дорожнього руху України.

Після зупинки транспортного засобу, на виконання законної вимоги працівника поліції щодо пред`явлення документу, який посвідчує право керування транспортним засобом, ОСОБА_4 , достовірно знаючи і усвідомлюючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 15.07.2021 року ТСЦ 5642, у якому вписано його анкетні дані, з категоріями «А1, А, В1, В, С1, С, D, CE» являється підробленим, так як він не отримував таке посвідчення водія у встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року порядку, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, який видається державною установою, яка має право видавати такі документи, і який надає певні права, в підтвердження наявного в нього права керування транспортним засобом, пред`явив працівникам УПП у Львівській області ДПП посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_4 , бланк якого, згідно висновку технічної експертизи документів, виготовлений не поліграфічним підприємством, що здійснює виготовлення бланків типових документів та документ за своїми характеристиками не відповідає аналогічним документам даного типу, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК України, як у використанні завідомо підробленого документа, а саме посвідчення водія.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду 06.07.2023 року з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_4 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27-ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву останнього, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч.5 ст. 27-ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358КК України, а саме в пособництві у підробленні посвідчення, а саме посвідчення водія, яке видається установою, яка має право видавати такі документи та яке надає права, з метою його використання підроблювачем та у використанні завідомо підробленого документа.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_4 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_4 кримінальних проступків, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.5 ст. 27-ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій та вважає за необхідне призначити покарання, а саме:

- за ч.5 ст. 27-ч.1 ст.358 КК України, у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень;

- за ч.4 ст. 358КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних проступків (злочинів, кримінальних правопорушень).

Питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст. 27-ч.1 ст.358 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень;

- за ч.4 ст. 358КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати з проведення технічної експертизи документів № СЕ-19/114-23/9938-ДД від 07.06.2023 року в розмірі 1912,00 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять гривень).

Речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке зберігається в опечатаному конверті при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Буського районного суд від 01 червня 2023 року, скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1