Справа № 303/3050/22
Провадження № 1-кп/303/178/22
Рядок стат. звіту - 21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2022 року за № 0000102, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , громадянки України, з вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2022 року, близько 12 год. 10 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в прихожій кімнаті будинку АДРЕСА_1 , на підставі тривалих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_7 , влаштувала з останньою словесну сварку, в ході якої, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, нанесла ОСОБА_7 один удар долонею лівої руки по правій щоці, чим спричинила їй тілесні ушкодження у виді синця в ділянці кута нижньої щелепи справа, згідно консультації стоматолога від 21.04.2022 у неї встановлено травматичний підвивих правого скронево-нижньощелепного суглобу і забій м`яких тканин в щічній ділянці справа, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи.

Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим може бути долоня руки сторонньої людини і не є характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту. По давності виникнення вкладаються в дату події, що мала місце 20.04.2022 року і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала частково, пояснила, що злегка вдарила потерпілу долонею руки по обличчю, але це не було умисно і не могло призвести до спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. Цивільний позов визнає також частково, а саме в частині матеріальної шкоди, в частині моральної шкоди вимоги потерпілої не визнає.

Одночасно пояснила, що потерпіла ОСОБА_7 є її невісткою - дружиною її брата. Між ними виникла конфліктна ситуація через будинок в смт.Кольчино. Зокрема, після того, як почалась війна, потерпіла вселилася до того будинку, заселила туди також інших осіб, виселила з нього бабусю. З приводу вказаного будинку існує спір також між нею та її мамою, який розглядається в судовому порядку.

Того дня, 20.04.2022 року, біля обіду, бабуся зайшла до будинку, де перебувала потерпіла з іншими особами. Її там утримували біля 10 хв., на прохання бабусі вона теж пішла туди. Коли відкрила двері, побачила ситуацію, як ОСОБА_10 штовхає бабусю, кидає в неї взуття. Вона переступила поріг будинку, але потерпіла ОСОБА_7 почала її відштовхувати. Перебуваючи в емоційному стані, будучи обуреною таким відношенням до її бабусі, коли потерпіла її відштовхувала, вона дала їй «ляпаса», тобто легенько долонею руки вдарила її по обличчю, після чого розвернулася і хотіла виходити. В цей момент ОСОБА_7 кулаком руки вдарила її по голові. Вона вийшла на вулицю, їй стало погано, тому викликала швидку. Коли приїхали лікарі, оглянули її, потім пішли до потерпілої. Вона просила направлення на СМЕ, однак їй цього не дали.

Під час досудового розслідування її не допитували, схиляли її до того, щоб вона визнала вину. 02.05.2022 року до неї додому в смт.Кольчино приїхав дізнавач ОСОБА_11 з двома «зеками», викликав її до воріт, щось почав говорити. Вона відповіла, щоб її викликали офіційно. В той час їй ніхто нічого не зачитував, ніякої підозри їй не вручали.

Вважає справу стосовно неї сфабрикованою, чим самим родичі на неї тиснуть, щоб відібрати її майно. Вважає себе в даній ситуації потерпілою, а не обвинуваченою.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засідання показала, що обвинувачена являється рідною сестрою її чоловіка. 20 квітня 2022 року, о 12 год. 10 хв., обвинувачена вдарила її рукою по обличчю, внаслідок чого спричинила їй тілесні ушкодження. Зокрема, перед тим ОСОБА_5 зайшла до будинку зі скандалом, погрожувала, при цьому знімала це все на відео, викладала в прямому ефірі в соціальних мережах. При цьому, обвинувачена не розкаюється у вчиненому, приниження відносно неї продовжуються і на даний час. Під час вказаного інциденту були присутні ОСОБА_10 та інші свідки. Обвинувачена нанесла їй один удар лівою рукою по правій щоці, що також зафіксовано свідком, а саме її сестрою, на мобільний телефон. ОСОБА_5 тоді поводила себе агресивно, при цьому вона жодних ударів у відповідь не наносила. Тоді в будинку було також 5 дітей та ОСОБА_12 . Конфлікт в них виник через бабусю, яка хотіла жити в будинку. Проживає вона разом в будинку з обвинуваченою з 20.02.2022 року, коли приїхала на весілля, до того раніше проживала в м.Харкові. Іншим особам в будинку вона проживати не заважала, щодо обвинуваченої ніяких фізичних дій вона не вчиняла.

Щодо заявленої моральної шкоди, то дана шкода полягає в тому, що вона лежала в ліжку, після нанесених тілесних ушкоджень в неї боліла щелепа, вона не могла ні їсти, ні говорити, крім того обвинувачена її ображала в соціальних мережах.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала суду, що потерпіла є рідною сестрою її чоловіка. 20 квітня 2022 року вона з донькою перебувала в будинку з потерпілою ОСОБА_7 та її дітьми, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та їх дітьми. Ближче до обіду до них прийшла ОСОБА_15 , яка говорила, щоб вони звільняли будинок, а через 5 хвилин зайшла ОСОБА_16 , яка стукала в двері. Вони їм відчинили двері, обвинувачена почала суперечку з потерпілою. В той час вона все знімала на мобільний телефон, оскільки вони бояться ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Коли потерпіла попросила обвинувачену вийти, там знаходилися діти, в цей час ОСОБА_16 лівою рукою вдарила потерпілу по праві щоці та вибігла з кімнати. Після цього ОСОБА_7 закрила двері на кімнаті, їй стало зле, було важко говорити. Тоді в кімнаті перебували вона, потерпіла, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 .

Свій мобільний телефон, на якому зафіксовано всі події, вона надавала слідчому добровільно та в подальшому його їй повернули. Відеозапис вона не коригувала, довжина запису не змінювалася. ОСОБА_7 обвинувачену не била, оскільки остання після нанесення удару відразу вибігла з кімнати. Тоді вона поводила себе агресивно, принижувала потерпілу. В затилок ОСОБА_16 ніхто не бив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав суду, що з обвинуваченою знайомий, а з чоловіком потерпілої разом перебували на військовій службі. На даній земельній ділянці знаходяться два будинки, і в одному він проживав зі своєю сім`єю з дозволу власника, а потерпіла ОСОБА_7 проживала в іншому, оскільки мала відповідне доручення.

20 квітня 2022 року в будинку вимкнули світло і потерпіла повідомила, що лічильник закиданий фекаліями, викликала працівників РЕМ, поліцію та продовжувався конфлікт. В обід в двері постукала бабуся, яку впустили, там відбувалась суперечка. Коли вони виходили з будинку, туди зайшла обвинувачена, якій не дозволяли заходити. Між нею та потерпілою відбувався словесний конфлікт в коридорі, який тривав 6-8 хвилин. В той час вони всі перебували в будинку, а ОСОБА_5 знаходилася в коридорі, потім пройшла в будинок. Коли ОСОБА_7 говорила, обвинувачена раптово з розмаху лівою рукою нанесла їй сильний удар і зі швидкістю зникла з крильця. Після удару потерпіла почала падати на двері, він притримав її. Вони відразу викликали поліцію, ОСОБА_7 будо важко розмовляти, їсти, він возив її по лікарнях, чув, як їй виправляли щелепу, залишилися больові наслідки. ОСОБА_5 тоді ніхто не бив.

Приїхав він жити в той будинок 25 лютого 2022 року, тоді і познайомився з ОСОБА_16 , жодного разу не погрожував їй, і щоб хтось бив ОСОБА_16 , він не бачив.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що з кінця лютого місяця 2022 року проживала разом з потерпілою в будинку АДРЕСА_1 , оскільки змушені були виїхати зі свого постійного місця проживання - м.Ірпіня, через бойові дії. За вказаною адресою, але в іншому будинку, проживала і ОСОБА_5 , спочатку між ними все було добре. Потім, а саме 19.03.2022 року, обвинувачена заявила, що їй заважає їх авто на подвір`ї, що вони там проживають без дозволу. Тоді вони своє авто звідти забрали, у дворі залишився тільки автомобіль обвинуваченої, який пізніше хтось пошкодив. З цього часу конфлікт між ними тільки посилювався, на місце часто викликалась поліція.

20.04.2022 року її розбудила потерпіла і сказала, що в будинку відсутнє електропостачання. Як потім з`ясувалося, було пошкоджено електролічильник, зокрема, хтось закидав його фекаліями, на місце події було викликано поліцію.

Біля 12 год. цього дня в будинок зайшла ОСОБА_12 , яка влаштувала суперечку, після чого вийшла. Тоді до будинку почала заходити ОСОБА_5 , яка кричала, що вони не впустили ОСОБА_15 , між ними виникла суперечка. Вона з потерпілою ОСОБА_7 стояли в будинку і намагалися не впускати до нього обвинувачену, оскільки власник будинку забороняв їй заходити в середину. Ця суперечка тривала біля 5-10 хв., під час якої ОСОБА_5 раптово з розмаху лівою рукою вдарила потерпілу ОСОБА_7 і втекла звідти. Цей удар вона чітко бачила, знаходилася на відстані 1 м. від потерпілої. Він був нанесений обвинуваченою з прикладанням значної сили. Від удару остання почала падати на двері, їй стало погано, тому вони викликали швидку медичну допомогу. В той час ОСОБА_5 також викликала медичну допомогу і чекала у дворі, хоча у неї ніяких тілесних ушкоджень не було, їй ніхто ніяких ударів не наносив. Коли приїхали лікарі, вони спочатку оглянули ОСОБА_16 , а потім потерпілу ОСОБА_20 , сказали їй їхати в лікарню, оскільки удар був сильний. Її син ОСОБА_18 відвіз потерпілу в лікарню, де їй надали медичну допомогу. Внаслідок спричинених тілесних ушкоджень потерпіла лише через якийсь час змогла їсти та розмовляти.

Таким чином, показами потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 підтверджується, що обвинувачена ОСОБА_5 20 квітня 2022 року, близько 12 год. 10 хв., перебуваючи в прихожій кімнаті будинку АДРЕСА_1 , під час сварки з потерпілою ОСОБА_7 , нанесла їй один удар долонею лівої руки по правій щоці, чим спричинила їй тілесні ушкодження. Покази кожного із свідків та потерпілої є послідовними, узгоджуються між собою, тому суд приймає їх як належні і допустимі докази, якими підтверджуються викладені в обвинуваченні обставини.

Крім часткового визнання обвинуваченою своєї вини, її показів, показів потерпілої та свідків, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.04.2022 року, потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що 20.04.2022 року, близько 13 год. 20 хв. громадянка ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , нанесла їй тілесні ушкодження, а саме один удар долонею руки по обличчі.

Згідно висновку експерта № 78/2022 від 29.04.2022 року, у громадянки ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді синця в ділянці кута нижньої щелепи справа. Згідно консультації стоматолога від 21.04.2022 р. у неї встановлено травматичний підвивих правого скронево-нижньощелепного суглобу і забій м`яких тканин в щічній ділянці справа. Згідно консультації невролога, встановлено ситуаційна реакція. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по механізму удару, чим може бути долоня руки сторонньої людини. Приймаючи до уваги характер, локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, вони не є характерними для спричинення внаслідок падіння на нерівну тверду поверхню з наданням тілу прискорення або без такого. По давності виникнення можуть вкладатися в дату подію, що мала місце 20.04.2022 р. і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6, але не більше як 21 день.

В судовому засіданні досліджено також відеозапис, який міститься на СD-R диску, який постановою дізнавача від 26.04.2022 року визнано речовим доказом у справі. Даний відеозапис надано дізнавачу свідком ОСОБА_10 , що підтверджено нею в судовому засіданні. На переглянутому відеозаписі чітко зафіксовано, як обвинувачена ОСОБА_5 під час сварки з потерпілою ОСОБА_7 нанесла останній один удар рукою по обличчю. Події, зафіксовані на відеозаписі, повністю співпадають з тими обставинами, на які вказували потерпіла та допитані судом свідки.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведена повністю. Дії ОСОБА_5 кваліфіковано вірно за ч.2 ст.125 КК України.

При цьому суд не приймає до уваги пояснення захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_6 , згідно яких він вважає за неможливе ухвалити в даній справі обвинувальний вирок.

Зокрема, у наданих суду письмових поясненнях захисник вказує на те, що в даному кримінальному провадженні обвинувачена не набула статусу підозрюваної, оскільки їй у встановленому законом порядку повідомлення про підозру не вручалося, вона його не отримувала ні безпосередньо від слідчого чи прокурора, ні засобами поштового зв`язку, із його змістом не ознайомлювалася, права та обов`язки як підозрюваної особи їй не роз`яснювалися. Вручення повідомлення про підозру в присутності двох свідків, як це зафіксовано в самому повідомленні про підозру, не відповідає встановленому законом порядку такого вручення. В зв`язку з цим захисник вважає, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні складено відносно особи, яка не набула статусу підозрюваної. Вказані обставини є істотним порушенням основоположних прав та свобод людини, що не дає можливості суду ухвалити обвинувальний вирок.

Вказані пояснення захисника суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як показав в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , точну дату та час він не пам`ятає, був запрошений працівниками поліції в якості понятого. Разом з поліцейськими він приїхав до будинку, де проживала ОСОБА_5 , працівник поліції почав говорити з нею, але вона не хотіла нічого слухати. Зокрема, поліцейський намагався вручити їй повідомлення про підозру, але вона не хотіла нічого отримувати, грубила працівникам поліції, почала знімати все на мобільний телефон. Там був він, ще один понятий та кілька працівників поліції. Оскільки ОСОБА_16 відмовлялася отримувати документи, працівники поліції залишили їх на воротах. Підтверджує, що поліцейські намагалися вручити обвинуваченій саме повідомлення про підозру, оскільки вони зачитувати його зміст, згідно якого вона когось побила. Також підтверджує, до ОСОБА_16 відмовлялася отримувати ці документи, що вона особисто добре бачила, як їх поставили у ворота. Особисто він підписувався на якихось документах, які йому давали підписати працівники поліції.

Через деякий час односільчани повідомили йому, що ОСОБА_16 розшукувала його.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він проводив досудове розслідування в даному кримінальному провадженні. Коли він вирішив повідомити ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, телефонував їй, щоб вона з`явилася у відділ поліції, остання не могла приїхати, тому 02.05.2022 року вирішив поїхати до неї і вручити їй повідомлення про підозру за місцем її проживання. Біля приміщення відділу поліції він зустрів двох осіб, яких вирішив взяти з собою в якості свідків під час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 . Ці особи погодилися їхати з ним, тому всі разом вони приїхали до будинку, де проживала ОСОБА_5 . Підійшовши до воріт, він покликав її, роз`яснив їй права, повідомив, що їй оголошується підозра у вчиненні кримінального правопорушення і почав зачитувати зміст підозри. Почувши це, ОСОБА_5 обурилась, відійшла від воріт і почала все знімати на мобільний телефон. Отримати повідомлення про підозру вона відмовилася, тому вирішив залишити його на видному місці. ОСОБА_16 добре бачила, де він залишав документи, коли він зачитував їх зміст, добре чула, так як знаходилась поряд. Пізніше, в мережі Фейсбук, він бачив відео трансляцію ОСОБА_16 , на якій було чітко зафіксовано, як вона особисто взяла це повідомлення про підозру, почала його коментувати.

Відповідно, показами вказаних свідків підтверджується, що обвинуваченій у встановленому законом порядку працівниками поліції вручалося повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, однак вона відмовилася його отримувати. В зв`язку з такою відмовою повідомлення про підозру було їй оголошено, а сам документ залишено їй в її воротах. Це мало місце на очах у обвинуваченої, тобто вона чітко бачила, як поліцейський залишив їй таке повідомлення і де саме. Факт вручення обвинуваченій відповідного повідомлення про підозру 02.05.2022 року зафіксовано та підтверджено показами свідка.

Крім того, суд враховує, що через два дні після чого, а саме 04.05.2022 року ОСОБА_5 була допитана дізнавачем в якості підозрюваної, і відповідно до протоколу допиту, який нею особисто підписано, їй було роз`яснено всі права та обов`язки. В даному протоколі ОСОБА_5 також підписалась про те, що їй вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваної особи та повідомлення про підозру.

Відповідно, пояснення захисника про те, що ОСОБА_5 не набула статусу підозрюваної особи, що їй не роз`яснювалися її права та обов`язки, і що обвинувальний акт складено відносно особи, яка не набула статусу підозрюваної, є безпідставними.

Потерпілою в даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, завданої правопорушенням, в сумі 1441,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень. Даний позов в частині матеріальної шкоди повністю визнає обвинувачена, сума шкоди підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами і ніким не оспорюється, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої моральної шкоди суд виходить з наступного.

Як зазначає сама потерпіла, завдана їй моральна шкода полягає в тому, що в зв`язку з перенесенням нею фізичного болю, душевних страждань, завданими ударами, в неї було спотворено обличчя та пошкоджена щелепа, через що вона деякий час змушена була перебувати вдома, в неї були сильні головні та зубні болі, не могла нормально їсти та розмовляти, а також спілкуватися зі своїми дітьми, друзями, знайомими, приховувала своє обличчя. Також був порушений звичний ритм її життя, не могла вільно проводити час з дітьми, виходити з ними на прогулянки в громадські місяця. Все це завдало їй сильних душевних страждань, вона весь час перебуває в напрузі, хвилюючись за своє здоров`я та життя під час протиправних дій ОСОБА_5 , яка й надалі не зупиняється і проводить моральний та психологічний тиск на неї. Також вона відчуває моральні переживання у зв`язку спричиненими тілесними ушкодженнями, порушенням нормальних життєвих зв`язків і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з лікуванням та необхідністю відвідувати правоохоронні органи. Це також підтверджується висновком лікаря-консультанта, відповідно до якого вона має діагноз - післятравматичний стресовий розлад, панічні атаки.

При цьому в судовому засіданні доведено, що тілесні ушкодження були нанесені потерпілій саме ОСОБА_5 , а тому відповідальність за спричинену внаслідок цього потерпілій моральну шкоду слід покласти саме на обвинувачену.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках. При цьому, суд також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. В зв`язку з цим суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимоги потерпілої про стягнення на її користь моральної шкоди, а саме стягнення з ОСОБА_5 шкоди в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею правопорушення, дані про її особу, зокрема про те, що вчинене нею правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків, вона на обліку в психіатра, нарколога не перебуває, правопорушення вчинила вперше, раніше не судима, характеризується посередньо.

Також суд враховує, що згідно рішення виконавчого комітету Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області «Про тимчасове влаштування дитини» від 22 липня 2021 року за № 435, вирішено тимчасово влаштувати малолітню ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю відібрана від матері ОСОБА_23 в смію громадян України ОСОБА_5 та ОСОБА_24 , з якими у дитини склалися близькі та довірливі стосунки, до набуття дитиною відповідного статусу та влаштування в сімейні форми в ховання.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що до обвинуваченої слід застосувати покарання у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.125 КК України, і таке покарання буде достатнє для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст. 84-86, 94, 95, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 ), 1441,00 (одна тисяча чотириста сорок одна) гривень матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі - CD-R диск Verbatim, з номером N119XJ31D8222241B2, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1