Справа № 953/1750/23
н/п 1-кс/953/3109/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000279 від 11.03.2023 про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харкова, офіційно не працюючого, розлученого, із вищою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

01.05.2023 до суду надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000279 від 11.03.2023 про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 11.03.2023 приблизно о 06:00, поблизу будинку № 97 по пр. Гагаріна в м. Харкові, керуючи автомобілем "Кіа Соренто", р.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, чим грубо порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, де вказано: "Водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", не маючи посвідчення водія, чим грубо порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, де вказано: "Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі...посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії", рухаючись по прямолінійній, асфальтобетонній, сухій проїзній частині пр. Гагаріна з боку пров. Золотого в напрямку вул. Молочної, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», діючи необережно, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд автомобіля "Кіа Соренто", р.н. НОМЕР_1 за праву межу проїзної частини з послідуючим наїздом на перешкоду у вигляді металевої опори, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/155-А/23 від 20.04.2023 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді закритого перелому даху вертлюгової западини правого тазостегнового суглобу з вивихом правого стегна.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 , виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія, рухаючись по сухій, асфальтобетонній ділянці автодороги, з перевищенням допустимої по місту швидкості, діючи необережно, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд автомобіля "Кіа Соренто", р.н. НОМЕР_1 за праву межу проїзної частини з послідуючим наїздом на перешкоду у вигляді металевої опори, що спричинило вищевказані наслідки.

Вказане правопорушення 11.03.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279 відповідно за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України.

11.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 2861 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Причетність ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 11.03.2023 та схемою ДТП, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 , висновком з наркодиспансеру.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2023 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 09.05.2023 включно.

Відповідно до постанови першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 28 квітня 2023 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 09 червня 2023 року включно.

09.05.2023 строк застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту закінчується, однак закінчити досудове розслідування у зазначений строк не видається за можливе, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести значний обсяг : слідчих дій, судових експертиз, а саме: на теперішній час слідством призначені та проводяться експертизи: судова автотехнічна експертиза по оцінці дій водія, судова автотехнічна експертиза по перевірці технічного стану автомобіля "Kia Соренто", чотири комплексні судові автотехнічні та металознавчі експертизи по дослідженню зруйнованих передніх коліс та елементів підвіски автомобіля "Кіа Соренто", шість судово-імунологічних експертиз по дослідженню змивів, взятих в салоні автомобіля "Кіа Соренто", виконуються доручення та запити слідчого, проводяться інші слідчі та процесуальні дії, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному провадженні.

Необхідність продовження строку цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про ризики передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Метою та підставами продовження строку цілодобового домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_4 , є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою продовження цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 , є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, про наявність доказів причетності до вчинення підозрюваним ОСОБА_4 , нетяжкого кримінального правопорушення, які є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку.

Вказані ризики підтверджуються такими фактичними обставинами.

Ризик передбачений п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується, тим, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 хоча і є нетяжким злочином, проте у випадку визнання останнього винним, передбачається можливість призначення покарання у виді реального позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, тим самим може вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, обґрунтованість цього ризику полягає в тому, що останній офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, це у своїй сукупності свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, можливість зміни ним місця проживання, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України та за її межами чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що якщо підозрюваний буде перебувати під іншим запобіжним заходом ніж домашній арешт, останній буде намагатись впливати на свідчення потерпілої або свідків у кримінальному провадженні.

Продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 відповідає суспільному інтересу.

Прокурор у судовому засіданні підтримала зазначене клопотання в повному обсязі, просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, яка наполягала на задоволенні клопотання, підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки наявні обставини, які виправдовують подальше продовження строку застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання особи під домашнім арештом стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя керується приписами ст. 194 КПК України, а саме: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000279 від 11.03.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України.

Судом встановлено, що 11.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 13 березня 2023 року, якою підозрюваному обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з урахуванням обставин, що по справі необхідно провести ряд слідчих дій, а саме: отримати висновки раніше призначених експертиз та виконати інші процесуальні дії, направлені на завершення досудового розслідування, виконати інші слідчі процесуальні дії, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному провадженні, не є можливим.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ним інкримінованого злочину.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При оцінці доводів прокурора про існування ризику впливу на потерпілих, свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

У справі «О`Галлоран та Фанціс проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та керування автомобілем потенційно може завдати серйозної шкоди і ті, хто реалізували таке право, тим самим погодились нести відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, те що кримінальне правопорушення було вчинено в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що у цілому характеризує особу як таку, що не здатна дотримуватись правових приписів, дає наявність підстав вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання особи під домашнім арештом цілодобово, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Вирішуючи клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, майновий та сімейний стан, а саме те, що він, раніше не судимий, розлучений, має постійне місце проживання.

Враховуючи, що чинне законодавство надає можливість покладення додаткових обов`язків при обранні такого запобіжного заходу, як домашній арешт, слідча суддя вважає за необхідне покладення на підозрюваного додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками та експертами у вказаному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного та відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку про необхідність про продовження терміну дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування до 19.05.2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 492 КПК України, слідчий суддя,-

-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000279 від 11.03.2023 про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме заборонити підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в межах строку досудового розслідування, на 39 (тридцять дев`ять) днів до 09 червня 2023 року включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від будь-якого спілкування зі свідками та експертами у даному кримінальному провадженні.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання квартира АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду цілодобово.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання Харківському РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Роз`яснити, що в разі невиконання ОСОБА_4 вказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 09 червня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1