Справа № 495/5285/23
Номер провадження 1-кс/495/1283/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, раніше не судимого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовослужбовець строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 , на посаді водія - електрика ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому званні «матрос», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

16.06.2023 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000164 від 01.05.2023 року відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

1. - Виклад обставин, зазначених в клопотанні.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.12.2021 року призваний для проходження строкової військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 та надалі наказом командира військової частини НОМЕР_1 №9 від 17.01.2022 зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2023 № 64/2023 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023 № 2102-ІX введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався.

Востаннє, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відтак, з 24.02.2022 року по теперішній час діє воєнний стан, про що ОСОБА_4 , як військовослужбовцю, достеменно відомо.

Крім того, 26.04.2023 року відносно матроса ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000423 від 17.04.2023 року, направлено обвинувальний акт до Білгород-Дністровський міськрайонного суду за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Проте, матрос ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та під час дії воєнного стану на території України, вчинив повторно дії направленні на відкрите викрадення чужого майна за наступних обставин.

Так, 27.04.2023 року приблизно о 11:30 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, матрос ОСОБА_4 перебуваючи в парку «Військової слави», що розташований в м. Білгород - Дністровський, по вул. Грецька (Леона Попова), одягнений у військову форму ЗСУ, маючи прямий умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, під час розмови увійшовши в довіру до потерпілого ОСОБА_7 , попросив у останнього мобільний телефон для здійснення дзвінку, що було способом отримання доступу до мобільного телефону марки «Huawei» моделі «CUN-U29» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_2 IMEI2: НОМЕР_3 , з сім картою оператора «Київстар» НОМЕР_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, в умовах воєнного стану на території України, з корисливих мотивів, умисно, повторно, усвідомлюючи та оцінюючі свої дії, посягаючи на чужу власність, забрав зазначений мобільний телефон та вдався до втечі у бік Акерманської фортеці, на прохання потерпілого ОСОБА_7 повернути мобільний телефон, ОСОБА_4 не відреагував, та зник з місця вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку, своїми діями спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 710 грн.

16.06.2023 року у кримінальному провадження №0000164 від 01.05.2023 року, повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинені інших кримінальних правопорушень.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, який відносить до категорії тяжких злочинів, та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років.

В обґрунтування п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 , розуміючи неминучість покарання за вчинений злочин може вчинити дії направлені на переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності.

В обґрунтування п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, так до Білгород-Дністровського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт в рамках кримінального провадження №0000423 від 17.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України. Зазначене свідчить, що ОСОБА_4 належних висновків не робить та обґрунтовано є ризик вчинення ним повторно майнових злочинів.

Крім того, ОСОБА_4 є військовослужбовцем строкової служби, що також є ризик його самовільного залишення військової частини з метою переховування від органів досудового розслідування та суду та одночасно ставить під загрозу вчинення ним тяжкого військового злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 та ч.4 ст. 408 КК України.

Беручи до уваги, що ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вжити дій щодо переховування, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин, а також систематичність вчинення злочинів, свідчить про неможливість запобігання вищевказаним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як домашній арешт, є не можливим, оскільки ОСОБА_4 являється військовослужбовцем строкової служби, та проживає наразі у військовій частині НОМЕР_5 , територію якої він самовільно, без дозволу залишав та вчиняв інкримінований йому злочин. Також його постійне проживання та реєстрація у м. Києві, що не забезпечить його оперативного прибуття до органу досудового розслідування та суду.

Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави слідчий вважає також не доцільним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працює, проходить військову строкову службу.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відповідає суспільному інтересу.

Враховуючи викладене, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вищевикладені обставини, беручі до уваги, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, повноту та достатність зібраних доказів, слідчий просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

2. - Позиції сторін.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили у задоволенні клопотання відмовити та застосувати більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки підозрюваний раніше не судимий та щиро розкаявся, захисник зазначив, що ризики, наведені прокурором, не обґрунтовані належним чином.

3. - Мотивація суду.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.

В рамках кримінального провадження №0000164, 16.06.2023 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими доказами по справі.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя наголошує, що на даному етапі досудового розслідування при вирішенні питання про застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу, повноваження слідчого судді обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою. Отже, на даній стадії мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Очевидних невідповідностей змісту повідомлення про підозру ОСОБА_4 вимогам ст. 277 КПК України у судовому засіданні не встановлено.

Отже, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч.4 ст.186 КК України.

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий чи прокурор.

Слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає, що існують підстави вважати, що підозрюваний може:

3.2.1. Переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

3.2.2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, адже у кримінальному провадженні наявні речі і документи, щодо яких на теперішній час з об`єктивних обставин не вирішено питання щодо їх належного вилучення та накладення арешту, не встановлені всі обставини кримінального провадження.

3.2.3. Незаконно впливати на свідків, потерпілого оскільки підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

3.2.4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

3.2.5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи, до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області направлено обвинувальний акт в рамках кримінального провадження №0000423 від 17.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Ймовірність переховування ОСОБА_4 значно зростає, оскільки ОСОБА_4 є військовослужбовцем строкової служби, що також є ризик його самовільного залишення військової частини з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, крім того тяжкість покарання, що йому загрожує в сукупності з обґрунтованістю підозри дають підстави вважати, що він може переховуватися у разі, якщо подальші слідчі дії будуть вказувати на його причетність до зазначеного злочину, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до абзацу 36 Рішення ЄСПЛ по Справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує.

Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід.

3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід зазначити, що особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, також, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або застави недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження - забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, так як підозрюваний ОСОБА_4 являється військовослужбовцем строкової служби, та проживає наразі у військовій частині НОМЕР_5 , територію якої він самовільно, без дозволу залишав та вчиняв інкримінований йому злочин, знаючи, що він підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики, а саме впливати на свідків, потерпілого, знищити або змінити на свою користь речові докази та вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органу досудового розслідування є належно обґрунтованими.

Вирішуючи питання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, керуючись ч.2 ст.197 КПК України, зазначає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, тобто з 16.06.2023 року.

3.4 - Застосування відносно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

При вирішення питання про визначення розміру застави, слідчий суддя вважає за необхідне скористатись правом, визначеним ч.4 ст.183 КПК України, за змістом якої суд вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , вчинено з застосуванням насильства, слідчий суддя користується правом не визначати розмір застави.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, зважаючи на вірогідність впливати на свідків, переховуватись від органу досудового розслідування слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження № 0000164 від 01.05.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 14.08.2023 року включно без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 вираховувати з моменту взяття під варту, тобто з 16.06.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Повний текст даної ухвали суду складено та оголошено 16.06.2023 року об 17 годині 20 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1