Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/475/2023 Справа № 641/4101/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001239 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Вовчанськ Харківської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця на посаді помічника гранатометника військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, у званні солдат, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

1) 28.09.2009 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений на іспитовий термін 2 роки;

2) 28.01.2010 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 08.09.2011 з Первомайської ВК Харківської області (№ 117) умовно-достроково на не відбутий термін 1 рік 6 місяців 4 дні;

3) 03.06.2014 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 18.03.2015 з Темнівської ВК Харківської області (№ 100) за відбуттям строку покарання;

4) 20.12.2016 Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 407, ст. 69 до 2 років позбавлення волі;

5) 04.12.2017 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 10.10.2018 з Харківського слідчого ізолятора (№ 27) за відбуттям строку покарання;

6) 12.04.2021 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 до 3 років обмеження волі. Звільнився 29.11.2021 з Хролівського ВЦ Харківської області (№ 140) за відбуттям строку покарання,

- у вчинені кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

14.04.2023 військовозобов`язаного відповідно до мобілізаційного плану ОСОБА_5 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 121 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду помічника гранатометника 2-го відділення гранатометного взводу (автоматичних гранатометів станкових АГС-17) 5 батальйону оперативного призначення (ВОС-102630П) військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України.

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією в особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжено по теперішній час.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну Гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

У ст. 2 вказаного Закону зазначено, що основними функціями Національної гвардії України є:

- захист конституційного ладу України, цілісності її території від спроб зміни їх насильницьким шляхом;

- охорона громадської безпеки і порядку, забезпечення захисту та охорони життя, здоров`я, прав, свобод і законних інтересів громадян, та інше.

У своїй діяльності Національна Гвардія України (далі по тексту НГУ) керується Конституцією України.

Відповідно до ст. 1,2 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, Збройні сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності є обов`язком громадян України.

В ст. 4 Статуту зазначено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців, регулюється Конституцією України, законами України, цим статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Свято та непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, є обов`язками військовослужбовців, про що зазначено в ст. 11 Статуту.

В ст. 2 Дисциплінарного статуту Збройних сил України зазначається, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни , незалежності та територіальній цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів 25.04.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин, незаконно ухилився від проходження військової служби та провів час на власний розсуд.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, помічником гранатометника 2-го відділення гранатометного взводу (автоматичних гранатометів станкових АГС-17) 5 батальйону оперативного призначення (ВОС-102630П) військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді помічника гранатометника 2-го відділення гранатометного взводу (автоматичних гранатометів станкових АГС-17) 5 батальйону оперативного призначення (ВОС-102630П) військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, 25.04.2023 о 08:30, перебуваючи за місцем розташування підрозділу у міжнародному аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 з метою ухилитися від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив місце несення служби - місце тимчасового розташування батальйону у міжнародному аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна, 1, та попрямував додому за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до моменту затримання правоохоронними органами 23.06.2023.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення-злочину визнав, щиро розкаявся.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення-злочину в судовому засіданні доведена повністю.

Суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились в дезертирстві, тобто у самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 4 ст. 408 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення-злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, за місцем служби характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи вказані обставини у їх сукупності, а також що скоєний ОСОБА_5 злочин відноситься до особливо тяжких, який створює в очах громадян, військовослужбовців та суспільства в цілому враження безладдя та безкарності під час воєнного стану, що свідчить про суспільну небезпечність даного злочину, а тому суд приходить до висновку, про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання на думку суду, є сумірним вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню-злочину та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Термін відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 23 червня 2023 року.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя - ОСОБА_1