Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/1272/22

Номер провадження: 1-кп/511/58/23

18 липня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000068, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Роздільна Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого охоронцем в ТОВ «Кріоін Інжинірінг», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 07 травня 2022 року приблизно о 14 годині 15 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, спрямовані на спричинення шкоди здоров`ю, наніс ОСОБА_9 кулаком удар в обличчя, після чого руками штовхнув ОСОБА_9 в область грудної клітини, в результаті чого останній впав на землю, вдарившись головою о корпус причепу, який стояв на подвір`ї. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 , який не встиг піднятися після падіння та почав наносити множинні удари кулаками в область обличчя та голови ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянках лівого ока і на лівій бічній поверхні живота, забиття м`яких тканин лівої скроневої ділянки волосистої частини голови, численні садна колін та правої гомілки, які мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав та пояснив, що 07.05.2023 року він зателефонував дочці ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з матір`ю ОСОБА_11 , чоловіком ОСОБА_9 та їх дитиною та повідомив про свій візит до них для вирішення важливих питань. Зі своєю дружиною ОСОБА_11 він разом не проживає, але шлюб не розірвано. Коли він прийшов до родини, зять ОСОБА_9 сидів у дворі, вони обговорили робочі моменти, оскільки працюють разом, та він запропонував зятю більш вигідні умови роботи, на що той відмовився. Він зайшов у будинок та повідомив про це дочці, але та відповіла, що їм нічого не потрібно та запропонувала йому пообідати. Він зрозумів, що вона посварилась з чоловіком. Дочка повідомила йому , що сидіти з ним не буде, їй треба працювати на подвір`ї, і що мати також з ним сидіти не буде, оскільки їй також треба працювати, та почала свою злість виплескувати на нього. Він завів дружину до спальні поговорити, але туди ввірвалася дочка та стала виганяти його, називаючи цей будинок своїм, хоч на справді будинок оформлений на покійного батька дружини. Він обурився та пішов на вихід з будинку, за ним йшла дружина, а за нею - донька. Біля кухні дружина запропонували йому сісти та доїсти борщ, він з дружиною не сварився, тому сів і продовжив їсти. Але ввійшла донька та в грубій формі продовжила виганяти його з будинку. Він встав, вилив борщ на доньку та пішов на вихід. Він взявся за ручку вхідної двері та взувався, дивився при цьому вниз, потім опустив ручку донизу, двері відчинилися назовні. Щодо вхідних дверей у будинок, хоче зауважити, що вони на 80% складаються з скла, але ОСОБА_9 він не бачив. Щойно відчинились двері, на нього одразу із-за дверей накинувся ОСОБА_9 і став наносити йому численні удари колючим предметом по тулубу та обличчю, чим спричинив йому тілесні ушкодження, в тому числі у виді розсіченої шкіри на голові та обличчі. Він відштовхнув від себе ОСОБА_9 , і той перечепився об край порога і впав, при цьому вдарився об металеву кришку водопровідного люка. Він пішов в бік причепа, але ОСОБА_9 підвівся і ззаду вдарив його 2 рази колючим предметом по потилиці та сказав, що йому кінець. ОСОБА_9 під час нападу розірвав на ньому футболку, тому він викинув її у смітник. Потім ОСОБА_9 швидко вийшов за хвіртку, дружина та донька також кудись зникли, він сів на велосипед та поїхав в поліцію, де написав заяву на поведінку ОСОБА_9 , але садити до в`язниці він його не хотів. Під час вказаних подій вони з ОСОБА_9 були тверезими. Всі події тривали 15-16 хвилин. Також від дружини він почув, що у доньки розрубана рука, але сам нічого не бачив. Крім того, він сам був в крові. Зауважує, що ОСОБА_9 він пальцем не чіпляв, в бійку з ним не вступав. Свідками вказаних подій є його дружина ОСОБА_11 та донька ОСОБА_10 , які все бачили. Вважає, що під час проведення дізнання були грубо порушені його права, зокрема, його не було ознайомлено з матеріалами справи та позбавлено можливості подавати докази невинуватості. Крім того, дізнання було проведено однобічно, неповно та не об`єктивно, не були встановлені всі обставини справи, не перевірена його версія, не зафіксовано місце знаходження причепу на подвір`ї, не встановлена модель причепу та конфігурація. Просить постановити відносно нього виправдувальний вирок.

Суд у відповідності до засад кримінального провадження визначених у главі другій КПК України, забезпечуючи змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і доведеність перед судом їх переконливість, передбаченими положеннями ст.22 КПК України, шляхом безпосереднього дослідження показань, речей і документів визначених положеннями ст.23 КПК України, розглядаючи кримінальне провадження на засадах публічності, диспозитивності, гласності та відкритості у відповідності до положень ст.ст.25, 27 КПК України, з дотримання положень ст.349 КПК України, щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, дослідивши всі надані суду докази, не зважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у інкримінованому проступку, на підставі свідчень потерпілого, свідків, кожний з яких був попереджений судом про кримінальну відповідальність, у відповідності до положень ст.ст.352, 353 КПК України, досліджених письмових доказів, які в повній мірі узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, доходить висновку, про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду.

Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 353 КПК України, та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, який не відмовився надавати показання у відповідності до вимог ст. 63 Конституції, потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_8 є його тестем і стосунки з ним були добрі до зазначених подій, як у нього, так і у дружини, і у тещі, конфліктів між ним не було. ОСОБА_8 у вихідні часто приходив до них до онуки. На даний час вони з ОСОБА_8 не спілкуються. Він проживає зі своєю дружиною ОСОБА_10 , яка є донькою ОСОБА_8 , їх спільною малолітньою дитиною, та тещою ОСОБА_11 у приватному будинку, який належить тещі, за адресою: АДРЕСА_2 . 07.05.2022 року приблизно о 14:00 годині ОСОБА_8 завітав до них у гості, зайшов в будинок, а він з дитиною знаходився у дворі. ОСОБА_8 в той день вони в гості не запрошували, оскільки взяли в оренду на один день причеп прибрати сміття на подвір`ї, тому на спілкування не було часу. Він почув крики, сварку із будинку, але вийшла його дружина ОСОБА_10 та наказала залишатись у дворі з дитиною. Але крики посилились, зокрема, він чув голоси дружини та тестя ОСОБА_8 . Тоді він вирішив все таки зайти в будинок, так як переживав за життя дружини. Вхідні двері до будинку скляні, при цьому скло дзеркальне, з будинку можна бачити все, що відбувається у дворі, а з двору взагалі не видно того, що відбувається в будинку. Тому ОСОБА_8 його зсередини добре бачив. Коли він піднявся на поріг і стояв перед вхідними дверями, тримаючись за ручку, із будинку вилетів ОСОБА_8 , вдарив його кулаком в обличчя, схопив його за грудки, вони перемістилася з порогу на подвір`я в бік причепа, якій стояв у дворі на відстані 2 метрів від порога будинку, він втратив орієнтацію, бився о причеп головою, скоріш за все, біля городу він впав, а ОСОБА_8 сів на нього зверху та бив його кулаками, а він відмахувався. Удари ОСОБА_8 , наносив йому правою рукою у ліву половину обличчя. Дружина та теща намагалися відтягнути ОСОБА_8 від нього, дружина впала на відлив та порізала руку, весь двір був у її крові. Вона замотала ганчіркою руку та побігла до лікарні, а ОСОБА_8 сів на велосипед та поїхав з подвір`я. При всіх цих подіях була присутня їхня малолітня дитина, вона плакала. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 йому були спричинені легкі тілесні ушкодження у виді синців на голові та тулубі, гематоми обличчя. Поліцію до них викликали працівники лікарні, куди побігла його дружина, він вдома підписав заяву про побиття та віддав її слідчому. Побої зняв десь через 4 дні, як зміг нормально ходити. Вказані події розгортались дуже швидко, тому він все не пам`ятає, може деякі дрібні деталі наплутати. З боку ОСОБА_8 це першій такий випадок у його присутності. Свідками вказаних подій були дружина потерпілого ОСОБА_10 та дружина обвинуваченого ОСОБА_11 .

Таким чином, аналізуючи показання потерпілого, які отримані у відповідності до вимог ст. ст. 23, 95, 353 КПК України, суд бере їх до уваги, і приходить до висновку, що вони повністю відповідають та узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, стосуються фактів, які мали місце і у силу ст. 85 КПК України вони прямо підтверджують існування обставин, які є предметом дослідження судом.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 , якій були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_8 є її чоловіком, з яким вона не проживає, а потерпілий ОСОБА_9 - її зять. 07 травня 2022 року ОСОБА_8 зателефонував дочці ОСОБА_10 та повідомив, що прийде у гості. Дочка попередила, що вони взяли в оренду причеп на добу, тому будуть зайняті, і щоб візит був недовгим, але прийти дозволила. Приблизно об 11:00 год. ОСОБА_8 прийшов до них за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_2 а напідпитку, з порогу висказав дочці своє незадоволення. Вона відповідала, щоб повертався додому, якщо щось не вподобається. Свідок запросила його на кухню їсти борщ, щоб він заспокоївся. Зять ОСОБА_9 з дитиною були у дворі. Дочка після розмови з обвинуваченим вийшла у двір, вона повідомила ОСОБА_8 , що також зараз йде на вулицю дивитись за онукою. Вони з обвинуваченим зайшли у кімнату для розмови, де ОСОБА_8 скаржився їй на дочку та зятя. Дочка повернулась з вулиці та сказала ОСОБА_8 піти з її будинку. ОСОБА_8 сказав дочці, що дуже хоче їй врізати. Він зайшов на кухню, вилив з тарілки борщ на підлогу та стіни, та пішов на вихід. За ним йшла дочка, а вона - за дочкою. На порозі будинку на вулиці стояв ОСОБА_9 , якого вони добре бачили через скляні двері, але ОСОБА_9 їх не бачив, оскільки скло у дверях дзеркальне. ОСОБА_8 відкриває двері назовні, з порога раптово наносить ОСОБА_9 удар кулаком в обличчя, ОСОБА_9 зачепився за ОСОБА_8 , потім вони билися біля причепу у дворі, який стояв на відстані 3 метрів від порогу. Як ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_9 і той впав та вдарився о причеп, вона не бачила. Дочка ОСОБА_10 намагалася їх розборонити, відлетіла, поранила руку, потекла кров, її також відштовхнули в клумбу. Вони з дочкою вдвох намагалися відтягнути ОСОБА_8 від ОСОБА_9 , але обвинувачений намагався вдарити в обличчя потерпілого. Під час бійки ОСОБА_9 падав, потім підіймався, або ОСОБА_8 його підіймав, ОСОБА_9 закривав руками обличчя від ударів ОСОБА_8 . Дочка показувала ОСОБА_8 поранену руку у крові, але той не зупинявся. Тоді дочка замотала поранену руку та побігла до лікарні, 3-річна онука плакала у дворі, ОСОБА_9 побіг за дружиною, вона завела дитину в будинок, а ОСОБА_8 сів на велосипед та уїхав. Потім повернувся ОСОБА_9 ,, сказав, що дочці наклали шви та вони всі разом пішли до ОСОБА_10 в лікарню. Медичний персонал лікарні викликав поліцію до них додому. Під час бійки ОСОБА_8 декілька разів попав по обличчю ОСОБА_9 , у нього були тілесні ушкодження - синці на тілі, ногах та обличчі, а ОСОБА_8 навіть не вибачився, через 4 дні ОСОБА_9 пішов до експерта та зняв побої.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_10 показала, що обвинувачений ОСОБА_8 є її батьком, а потерпілий ОСОБА_9 - чоловіком. Стосунки з батьком до цих подій були нормальні, але жили від нього вони окремо, оскільки бійки з його участю траплялись у них в сім`ї часто. Вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з чоловіком, дитиною та матір`ю ОСОБА_11 07.05.2022 року їй зателефонував батько ОСОБА_8 та попросився прийти в гості. Він був напідпитку. Вона сказала йому, що вони взяли в оренду причеп на добу, заплатили гроші, не буде часу на спілкування, але батько повідомив, що був в м.Роздільна в кафе «Орхідея» на поминках у товариша, після 2-х змін на роботі, попросив його нагодувати. Вона погодилась. Біля 13.30 год він прийшов до них. ОСОБА_9 з дитиною перебував у дворі. ОСОБА_8 з ним привітався за руку та пішов в будинок в кухню. Вона поставила йому обід, а сама пішла у двір до чоловіка. ОСОБА_8 залишився в кухні зі свою дружиною ОСОБА_11 , з якою вони не проживають разом 15 років. Вона вирішила цьому перешкодити, прийшла в кухню та сказала, що матері також треба у двір дивитися за онукою і якщо батько буде проявляти агресію, то нехай краще іде додому. Він сказав, що будинок його. Вона стала його виганяти, а він їй у відповідь говорити гадості. Вони з батьком стали сваритися, кричали, ОСОБА_11 намагалась їх заспокоїти. Вона вирішила, що батько піде додому, вийшла у двір, заспокоїлась та попросила чоловіка ОСОБА_9 не втручатися у конфлікт. Оскільки ОСОБА_8 так і не вийшов з будинку, вона пішла туди знов і знайшла батьків у дальній кімнаті з зачиненими дверима, злякалась за матір, різко відчинила двері, ОСОБА_8 почав кричати на неї, виганяти її та сказав, що дуже хоче її вдарити. Вона у відповідь почала виганяти ОСОБА_8 , той пройшов на кухню, намагався вилити на неї борщ з тарілки. Оскільки вони з батьком голосно кричали, крики почув ОСОБА_9 та вирішив зайти до будинку. Вона з батьками стоять в коридорі, вони бачать як ОСОБА_9 підіймається на поріг, але через дзеркально скло ОСОБА_9 їх не бачить. ОСОБА_8 різко відчиняє вхідні двері назовні, хапає ОСОБА_9 за грудки, і кулаком з розмаху наносить йому удар в обличчя. ОСОБА_9 схопився руками за ОСОБА_8 . У дворі стояв причеп на відстані приблизно 3 метри від порога, яма, куча піску, залізні предмети. Вона кинулась до них, батько її відштовхнув, вона відлетіла та розрубила руку об відлив. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 билися біля причепу. До них кинулася ОСОБА_11 , батько її також відштовхнув, вона відлетіла на клумбу. Під час бійки ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_9 об причеп потилицею і у того була гематома. У ОСОБА_8 в очах була лють. Вона кричала щоб вони зупинились і показували їм свій закривавлений палець. Але бійка не припинилась. Вони билися біля мангалу, ОСОБА_9 впав, отримав сінець на боці. Під час бійки удари завдавав тільки ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 захищався. Потім ОСОБА_8 все ж таки припинив бійку. Дитина плакала. ОСОБА_9 побіг до дитини. Вона побігла в лікарню. ОСОБА_9 побіг за нею. Зі слів матері їй стало відомо, що вона дала ОСОБА_8 майку і той на велосипеді поїхав. В лікарні викликали поліцію до них додому. Слідчий приїхав та повідомив, що ОСОБА_8 в поліції пише на них заяву. Наступного дня ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_11 та став вимагати документи на будинок. На її зауваження, що доці наклали 4 шви на руку, він ніяк не реагував, не вибачився, тому ОСОБА_9 пішов та зняв побої.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що безпосередніми очевидцями усіх подій, окрім потерпілого та обвинуваченого були свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які весь час знаходилися на місці події, безпосередньо все спостерігаючи. Вказані свідки були допитані в ході судового розгляду, протиріч в їх показах судом встановлено не було; окрім того аналогічні показання вони також надавали під час проведення за їх участі слідчого експерименту; на думку суду вказані пояснення свідків підтверджують нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілому за вказаних в обвинувальному акті обставинах.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, також підтверджується дослідженими безпосередньо у судовому засіданні письмовими доказами:

- витягом з ЄРДР від 07.05.2022 року, згідно якого зареєстроване кримінальне провадження №0000068, за ознаками ч.1 ст.125 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 53 )

- заявою ОСОБА_9 від 07.05.2022 року про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якої 07.05.2022 року біля 14:00 годин ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 спричинив йому тілесні ушкодження в ділянці обличчя та нижніх кінцівок (а.с. 52 )

- висновком експерта № 18 від 30.05.2022 року, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці у ділянках лівого ока і на лівій бічній поверхні живота, забиття м`яких тканин лівої скроневої ділянки волосистої частини голови, численні садна колін та правої гомілки, які мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Перелічені ушкодження спричинені, можливо, 07.05.2022 року внаслідок неодноразових дій тупим предметом (предметами), не виключається, що рукою (кулаком). Категорично не виключається можливість утворення наявних саден у ділянках нижніх кінцівок внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту (а.с.54 )

- протоколом огляду від 04.06.2022 року з фототаблицею, відповідно до якого оглянуто місце події - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.56)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.06.2022 року з фототаблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_9 , який в присутності понятих в добровільному порядку розповів та показав яким чином обвинуваченим ОСОБА_8 йому були спричинені тілесні ушкодження, зокрема, що у дворі на момент подій стояла тракторна платформа (причеп), що ОСОБА_8 завдавав йому удари по обличчю, повалив його на землю, тягнув по двору, тримаючи його за верхній одяг, шарпав та вдаряв об причеп спиною, потилицею і скронею з лівого боку (а.с.61 )

- висновком судово-медичного експерта № 15 від 11.05.2022 року про те, що у свідка ОСОБА_10 були виявлені наступні ушкодження: рана з ознаками різаної з локалізацією на лівій долоні, спричинене , можливо, 0705.2022 року в результаті дій предмета з загостреним краєм, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а.с.67)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2022 року з відеозаписом до нього, за участі свідка ОСОБА_11 , яка в присутності понятих в добровільному порядку розказала та показала на місцевості про обставини спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 її зятю - потерпілому ОСОБА_9 (а.с. 69)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2022 року з відеозаписом до нього, за участі свідка ОСОБА_10 , яка в присутності понятих в добровільному порядку розказала та показала на місцевості про обставини спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 її чоловіку - потерпілому ОСОБА_9 (а.с. 75)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.06.2022 року з відеозаписом до нього, за участі обвинуваченого ОСОБА_8 , який в присутності понятих в добровільному порядку розказав та показав на місцевості свою версію про події, які відбулись 07.05.2022 року за його участі та участі потерпілого ОСОБА_9 на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час яких потерпілому ОСОБА_9 були спричинені легкі тілесні ушкодження (а.с.78)

- розпискою підозрюваного ОСОБА_8 від 30.06.2022 року про те, що він отримав копії матеріалів кримінального провадження (а.с.89).

Суд не приймає до уваги та не покладає в основу вироку докази, надані обвинуваченим ОСОБА_8 , зокрема схему місця події, оскільки вона виготовлена в непроцесуальний спосіб, а також протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 11.06.2022 року начальником сектору дізнання Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , оскільки суд сприймає докази безпосередньо і поклав в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_9 , які той надав в судовому засіданні.(а.с.90-95).

Наявність у потерпілого ОСОБА_9 станом на 07.05.2022 року тілесних ушкоджень підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, у тому числі і показами свідків, висновком експерта. Даних, які свідчили б про те, що потерпілий ОСОБА_9 міг отримати зазначені тілесні ушкодження за інших обставин, або від дій інших осіб та в іншій проміжок часу судом не встановлено.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень потерпілого свідчать про те, що обвинувачений діяв з прямим умислом.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 р. № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» роз`яснено, що судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи досудового слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК України. Якщо суд встановить, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, то суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувального вироку.

Відповідно до положень ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (постанова ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів, доведення перед судом переконливості й обґрунтованості власних тверджень і доводів щодо висунутого обвинувачення є однією із засад кримінального провадження згідно з п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК.

Відповідно до положень п. 15 ч. 1 ст. 7, частин 13 ст. 22 цього Кодексу кримінальне провадження, що здійснюється на основі змагальності, передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Виходячи із законодавчих норм, обвинувачений та його захисник наділені можливістю активно реалізувати свої права.

Стороною захисту (обвинуваченим) не заявлялось клопотання про визнання слідчих експериментів, висновку судово-медичного експерта, недопустимими доказами.

Протоколи слідчих експериментів відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК належать до документів та є самостійними джерелами доказів.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчі експерименти з обвинуваченим, потерпілим та свідками відповідають вимогам ст. 240 КПК. Їм було роз`яснено їх права та обов`язки, потерпілого та свідків попереджено про кримінальну відповідальність за ст.384 та ст.385 КК України. Протоколи за результатами проведення цієї слідчої дії, обвинувачений, потерпілий та свідки підписали без жодних зауважень, заяви та клопотання від них не надходили. Під час вказаної слідчої дії обвинувачений відтворив свою версію подій, потерпілий та свідки відтворили обставини події та дії обвинуваченого щодо вчинення кримінального правопорушення.

У слідчому експерименті брали участь поняті, яким, відповідно до вимог статей 11, 13, 15 та 223 КПК, було роз`яснено їхні права та обов`язки. Протоколи слідчих експериментів підписали учасники процесуальної дії та поняті, зазначивши про відсутність зауважень і доповнень. Суд доходить до висновку, що протоколи слідчих експериментів відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статтям 104, 105 КПК, а саму слідчу дію проведено за правилами та в порядку, передбаченими ст. 240 цього Кодексу, з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, потерпілого та свідків та процесуальних гарантій, що виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від потерпілого та свідків, у ході слідчого експерименту.

Відсутність під час проведення слідчого експерименту на подвір`ї причепу, наявність якого станом на 07.05.2022 року жодним учасником кримінального провадження не заперечувалось, не позбавляло можливості орган дізнання перевірити відомості, отримані під час проведення дізнання.

Крім того, усі наявні у потерпілого тілесні ушкодження утворились внаслідок умисних дій обвинуваченого, і спричинення тілесних ушкоджень потерпілому знаходиться в прямому причинному зв`язку з протиправними діями обвинуваченого, зокрема: тілесні ушкодження спричинялись потерпілому як шляхом безпосереднього нанесення ударів обвинуваченим, так і шляхом умисного штовхання потерпілого, внаслідок чого останній падав та отримав тілесні ушкодження від ударів о причеп та падіння на землю.

Таким чином, враховуючи процесуальне призначення і мету проведення слідчого експерименту, заперечення обвинуваченим у суді певних відомостей, які дізнавач, прокурор перевіряв або уточнював за участю обвинуваченого, потерпілого та свідків під час такої слідчої дії, не може автоматично слугувати підставою для проведення повторних слідчих експериментів та визнання проведеного дізнання однобічним, неповним та необ`єктивним.

Доказ, отриманий у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, відповідно до ст. 86 КПК є допустимим. У той же час у матеріалах провадження відсутні підстави, визначені ст. 87 цього Кодексу, для визнання протоколів слідчих експериментів недопустимими доказами.

Щодо заперечення обвинуваченим висновку судово-медичного експерта з підстав того, що обвинувачений ОСОБА_8 був позбавлений можливості ставити перед експертом запитання, суд наголошує, що обвинувачений не був позбавлений такої можливості в судовому засіданні, у якому він не спростовував висновку судово-медичного експерта та не заявив клопотання про виклик та допит експерта в суді або призначення додаткової судово-медичної експертизи.

У даному кримінальному провадженні обвинувачений жодним чином не спростував достовірність інформації про докази винуватості у даному кримінальному провадженні. Судом не встановлено обставин, які б суттєво вплинули на правовий статус обвинуваченого.

Досліджені судом безпосередньо докази винуватості ОСОБА_8 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, є такими, що доповнюють один одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню та доказують подію кримінального правопорушення, яка мала місце 07.05.2022 року приблизно о 14 годині 15 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , Відповідно, досліджені докази обвинувачення суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, та у їх відношенні безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 наведеного Кодексу судом не встановлено та сторонами не доведено. Як наслідок, на переконання суду, яке ним сформоване у порядку ст. 94 КПК України, наявні в матеріалах кримінального провадження докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому немає об`єктивних підстав їм недовіряти.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які, відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суду надано не було.

Докази винуватості ОСОБА_8 є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Аналізуючи позицію обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з іншими доказами - зокрема, показаннями потерпілого, свідків, дослідженими судом документами та доказами, висновками експерта, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву та робить висновок про те, що наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних.

Дослідивши в сукупності всі докази, надані сторонами кримінального провадження суд «поза розумним сумнівом» переконався, що дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Не визнання вини ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого кримінального проступку, суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинене та обраний ним спосіб свого захисту.

При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, підлягає покаранню за вчинення кримінального проступку, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не знаходиться, одружений, має роботу та позитивну характеристику, є особою пенсійного віку, і зважаючи на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, його обставини, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в дохід держави.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винного.

Обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст..66 КК України та обтяжують покарання відповідно до ст..67 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Питання про речові докази по даному провадженню слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Міра запобіжного заходу до обвинуваченого не обиралась та підстав її обирати суд не вбачає. Керуючись ст.ст. 369-370 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винувати у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжні заходи не застосовувати.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1