Справа № 710/1376/22
Провадження № 1-кп/710/143/22
УХВАЛА

09.12.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 05.07.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000510 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.310, ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0000510 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.310, ч.1 ст.309 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 на 60 діб у виді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99240,00 гривень. В обгрунтування зазначив, що відповідно ухвали суду продовжено запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до 19.12.2022. Зазначив, що на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання такого виду запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних, зокрема, тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді реального позбавлення волі, не працює, не має стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим існує обгрунтований ризик переховування від суду. Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. З огляду на характеризуючі матеріали відносно ОСОБА_4 та матеріали кримінального провадження, вбачається систематичність вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, зокрема пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, що дає підстави вважати, що обвинувачений не маючи постійного місця роботи, продовжить вчиняти кримінальні правопорушення, зокрема, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин. Таким чином, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наведених ризиків, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник просили обрати менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт із забороною виходу із будинку за місцем проживання у нічний час. В обгрунтування зазначили, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та жодного разу не намагався ухилитися від суду, крім того має постійне місце проживання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах із свідком ОСОБА_6 , яка вже допитана як свідок, має намір працювати, щоб утримувати сім`ю.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію та майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На даний час суд позбавлений можливості надати оцінку вагомості всіх наведених прокурором доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, які їм інкриміновані, оскільки такі ще не досліджувались у судовому засіданні та така оцінка надається виключно у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку у справі.

З урахуванням висновків, викладених у Рішенні Європейського суду з прав людини від 18.07.2013 року по справі «Москаленко проти України», у якому вказано, що ризик того, що особа примушуватиме свідків і потерпілого давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних, суд критично оцінює доводи прокурора про те, що обвинувачений безумовно буде незаконно впливати на свідків з метою змусити їх змінити покази. Факт знайомства обвинуваченого із свідками у судовому провадженні не можна розцінити, як беззаперечну обставину такого впливу, хоча суд погоджується, що реальні побоювання такого впливу можуть мати місце. Разом із тим, ураховуючи, що судовий розгляд у справі розпочався, однак не всі свідки ще допитані суд уважає, що ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків у даному кримінальному провадженні, який існував під час досудового розслідування, на даний час суттєво знижений, хоча і не відсутній.

Ризик переховування від суду та ризик вчинення нового злочину суд уважає доведеними, враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, зокрема тяжких, покарання за які передбачає у вигляді позбавлення волі до десяти років, при цьому суд приймає до уваги усталену практику Європейського Суду, відображену зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», відповідно якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, враховуючи особу обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків ( не одружений, утриманців не має) не працює.

Розглянувши питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд, оцінивши доводи всіх учасників судового засідання, виходячи з необхідності забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України та наведених прокурором, а також приймаючи до уваги ту обставину, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали зокрема підставою для обрання слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, вважає клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого таким, що підлягає задоволенню та вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на два місяці.

Стороною захисту не зазначено підстав для зміни обраного запобіжного заходу на інший вид, не зазначено доказів відносно суттєвої зміни обставин, які не були відомі при обранні запобіжного заходу або виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Посилання на перебування на утриманні обвинуваченого трьох малолітніх дітей не підтверджена належними доказами. Доводи зазначені захисником не спростовують наявність тих ризиків, на яких наголошував прокурор, та наявність яких встановлена під час розгляду даного клопотання.

Щодо розміру застави, суд враховує наступні норми процесуального законодавства.

Положеннями ч.4 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 наведеної норми розмір застави визначається зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акта, який надійшов у провадження суду, обвинувачується зокрема у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 310 КК України, які відповідно до положень ч.5 ст. 12 КК України, є тяжкими.

Ураховуючи те, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, відомостей про офіційне джерело прибутку суду не надано, інформації про можливість внесення застави іншою особою суду також не надано, що свідчить про відсутність реальної можливості внесення застави, разом із тим, зважаючи на мету призначення такого виду запобіжного заходу як застава, а також приймаючи до уваги те, що оскільки законодавцем визначено таку можливість обвинуваченого скористатись таким правом як внесення застави замість перебування під вартою, суд вважає за можливе встановити розмір застави у мінімальному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196 ст.331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 (два) місяці з утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» УДПтС України.

Визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49620 гривень 00 коп., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі.

У випадку внесення обвинуваченим або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не виїжджати за межі міста Шпола Звенигородського району Черкаської області без дозволу суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби в Черкаській області свій паспорт, що дає право для виїзду за кордон.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на обвинуваченого строком на два місяці. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Строк дії ухвали до 09.02.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 12.12.2022 року.

Суддя ОСОБА_1