справа № 631/288/20
провадження № 1-кп/631/14/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Нова Водолага кримінальне провадження № 0000073 від 03 березня 2020, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не працює, одружений, має дитину, сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалід 3 групи з дитинства по зору, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що 01 березня 2020 близько 03:30 години, більш точного часу ані під час досудового слідства, ані в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел, спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, шляхом нанесення ударів, наздогнав ОСОБА_6 , який рухався у напрямку свого домоволодіння по АДРЕСА_1 та зупинив його на вказаній вулиці на відстані 15 м від домоволодіння АДРЕСА_2 .

У вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та взявши останнього за праву руку своєю правою рукою, став його утримувати таким чином, після чого кулаком лівої руки наніс йому один удар в праву частину обличчя, від якого ОСОБА_6 впав на землю, та ОСОБА_4 наніс останньому ще не менше десяти ударів кулаком лівої руки у область голови та обличчя справа, та два удари ногою по лівій нозі ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта № 12-14/13-НВ/20 від 18 березня 2020 на підставі результатів проведення судово-медичної експертизи, у ОСОБА_6 виявлені крововиливи, садна на обличчі, закритий перелом кісток носа зі зміщенням, садно на лівій нозі, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею. Механізм утворення саден - тертя-ковзання, крововиливів - удар.

За ступенем тяжкості: садна та крововиливи на обличчі це легкі тілесні ушкодження, згідно пп.2.3.2.6, 2.3.5 «Правил» судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ №6 МОЗ України від 17 січня 1995р.) Закритий перелом кісток носа зі зміщенням це легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я більше ніж 6, але менше 21 дня згідно п. п. 2.3.3. «Правил» судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ №6 МОЗ України від 17 січня 1995р.).

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, тобто умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровья.

Сторона захисту через електронний суд надала клопотання, що було зареєстроване за вхідним № 1346/23-вх, про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КПК України, а саме, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого та зазначив, що дії його підзахисного органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України. Строк притягнення до кримінальної відповідальності, визначений ст. 49 КПК України, минув, оскільки інкриміноване діяння вчинено 01 березня 2020 року. Від органів досудового розслідування та суду ОСОБА_4 не ухилявся, відповідно перебіг строків давності не зупинявся. Просив клопотання задовольнити та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 , у судовому засіданні повністю підтримав клопотання про закриття кримінального провадження та позицію свого захисника, зазначив, що добре розуміє суть пред`явленого йому обвинувачення, йому цілком і повністю зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, у порядку статті 49 КК України, він надає свою згоду на його звільнення у рамках указаного кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків за нереабілітуючих підстав.

Прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 не заперечував щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, вказав про наявність правових підстав для задоволення клопотання сторони захисту, оскільки матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, однак строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності на момент розгляду кримінального провадження закінчився.

Потерпілий ОСОБА_6 залишив вирішення питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на розсуд суду.

Дослідивши заявлене клопотання, заслухавши думки сторони захисту, прокурора, потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У судовому засіданні обвинуваченому було роз`яснено суть обвинувачення, у якому ОСОБА_4 не визнав себе виннним. Також обвинуваченому судом було роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, яка є нереабілітуючою підставою, і право заперечувати про закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Обвинувачений надав свою беззаперечну згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, зазначивши, що це його добровільне рішення, він підтримує клопотання захисника у повному обсязі та просить задовольнити.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність ( ч. 3 ст. 288 КПК України).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Порядок закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності передбачений параграфами 1 та 2 глави 24.

Приписами ч. 1 ст. 283 КПК України визначено, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2, 8 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

За положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У той же час, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КПК України є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (Кримінальний кодекс України та Закон України про кримінальні проступки).

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом (ч. 1 ст. 286 КПК України).

При цьому, Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2021 року у справі № 192/3301/16-к вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення статті 49 Кримінального кодексу України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального кодексу України.

У даній справі клопотання обвинувачений підтримав у повному обсязі, надав беззаперечну згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, визначених статтею 49 Кримінального кодексу України.

Окрім цього, суд бере до уваги, що нормами кримінально-процесуального та кримінального законодавства України не передбачено вимоги щодо визнання вини підозрюваним/обвинуваченим в інкримінованому кримінальному правопорушенні як обов`язкової умови закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к (провадження № 51-6463км19) зазначив, що передбачений законом (стаття 49 Кримінального кодексу України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України станом на час вчинення відносилось до злочинів невеликої тяжкості.

На даний час кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 125(в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII), згідно з нормами ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Статтею 44 КК України унормовано, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

У загальноприйнятому розумінні давність притягнення до кримінальної відповідальності це закінчення вказаних у кримінальному законі строків після вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого особа, що його вчинила, звільняється від кримінальної відповідальності.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Стаття 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини.

Строк давності це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу після вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, сплив якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Отже, КК України у наведеній вище нормі права встановлює матеріально-правові підстави та матеріально-правові умови звільнення винної особи від кримінальної відповідальності і закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності.

Матеріально-правовою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності і закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності притягнення (ст. 49 КК України) є закінчення встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, зокрема, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

За вимогами ч. 2, 3 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду, та переривається, якщо до закінчення зазначених у ч. 1, 2 цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З огляду на це, під матеріально-правовою передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності вважається відсутність обставин, які порушують їх перебіг, до яких закон відносить зупинення та переривання перебігу давності.

Висновок щодо застосування положень ст. 49 КК України викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19 (провадження № 51 - 5464кмо20).

Оскільки обвинувачений вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 01 березня 2020 року й судом не отримано об`єктивних доказів на підтвердження обставин, які б переривали чи зупиняли перебіг строків давності, строки починають спливати саме з цієї дати.

Таким чином, на момент прийняття цього судового рішення строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України сплинули, а тому обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, за змістом ст. 284 288 КПК України умовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність визначених законом підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення та згода обвинуваченого. При цьому, за наявності всіх визначених законом вимог, звільнення від кримінальної відповідальності є обов`язком суду.

Зазначені підстави в справі що розглядається є дійсними.

При цьому, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Натомість, такою умовою є згода обвинуваченого.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 12 листопада 2019 року у справі 566/554/16-к та від 26 березня 2020 року у справі № 288/685/17.

З огляду на наведене, перевіривши клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, встановивши наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, беззастережне бажання обвинуваченого на таке його звільнення, суд визнає можливим та необхідним клопотання задовольнити, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2020 року під № 0000073, закрити.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснено, що закриваючи кримінальне провадження, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат, тощо.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Разом з обвинувальним актом було надано цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 .

З приводу цивільного позову суд застосовує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 204/2626/21 де зазначено, що у разі звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК) та закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, згода потерпілої особи на таке звільнення необов`язкова, а цивільний позов не підлягає вирішенню по суті. Закриття провадження не звільняє особу від обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну діями обвинуваченого, а вимоги потерпілої особи в такому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, ч. 2 ст. 125 КК України, ст. 284 286, 288, ст. 371, 372, 375, 376, 392, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2020 року під № 0000073 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому право пред`явити позов у порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілій особі.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати копію ухвали в суді.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1