Справа № 203/4383/21
Провадження № 1-кп/209/96/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2023 р. м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6

обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кам`янському Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000860 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 362, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст.27, ч.3 ст.362, ч.3 ст.27, ч.2 ст. 366, ч.3 ст.27 ч.2 ст. 364-1, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 362, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28, ч.1 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.3 ст.362, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст. 364-1 КК України; ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.3 ст.362, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28 ч.1 ст. 358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2022 року з Дніпровського апеляційного суду на підставі ухвали від 28 лютого 2022 року про визначення підсудності до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000860 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 362, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст.27, ч.3 ст.362, ч.3 ст.27, ч.2 ст. 366, ч.3 ст.27 ч.2 ст. 364-1, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 362, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28, ч.1 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.3 ст.362, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст. 364-1 КК України; ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.3 ст.362, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28 ч.1 ст. 358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за можливе призначити судовий розгляд. Інших клопотань не заявляв.

Представник потерпілого ТОВ "КСГ"ДНІПРО" - адвокат ОСОБА_4 вважав за можливе призначити судовий розгляд.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 та захисник обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 заперечували проти призначення справи до судового розгляду, заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокуророві.

Згідно заявленого клопотання про повернення обвинувального акут прокуророві сторона захисту послалась на наступне. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Згідно ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу (ч. 4 ст. 110 КПК України).

Відповідно до ст. 5 ч. І п. 13 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості... виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При цьому, ст. 91 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення..

Вимоги до викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбачено п. 6 абз. 2 ч. 1 ст. 277 КПК України, відповідно до якої виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, в тому числі, повинен містити зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин.

Таким чином, аналіз вищенаведених вимог кримінального процесуального закону свідчить про те, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має містити посилання на обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, а саме: подія кримінального правопорушення, як то час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

В Постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року (справа № 5- 328кс-16), колегія суддів проаналізувала точний зміст положень п.5 ч.2 ст. 291 КПК України та зробила висновки: визначаючи основні терміни КПК, у пункті 13 частини першої статті 3 законодавець виклав загальне, незалежно від стадій кримінального провадження, поняття обвинувачення, яким є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. У свою чергу, відповідно до частини другої статті 42 КПК, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно із пунктом 3 частини другої статті 283 КПК, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт - це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК). Системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Важливим є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист» (п.п.4,7 Постанови).

Відповідно до ст. 6 п. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно ч. 2 ст. 1 КПК України, є частиною національного кримінального процесуального законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 6 ч. 3 п. «а» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано право кожного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення мати щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження з огляду на вимоги ст. ст. 8 ч.2, 9 ч.5 КПК України, необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту "а" п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (постанова Великої Палати від 25.03.1999 у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", № 25444/94, ЕСНЛ 1999-ІІ, п.52; рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, № 10709/02, п. 34).

Разом з тим, при складанні обвинувального акту, який надійшов на розгляд Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, було істотно порушено як вищенаведені вимоги кримінального процесуального закону, так і основоположні права обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , гарантовані ст. 6 ч.І, ч. 3 п. «а» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, які вважає встановленими прокурор, та формулювання обвинувачення, описаним в обвинувальному акті діям обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 завжди передували дії іншої особи - головного бухгалтера TOB «КСГ ДНІПРО», між діями якої та настанням суспільно-небезпечних наслідків є прямий причинний зв`язок.

Так, наприклад, з опису обставин інкримінованих обвинуваченій ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,4 ст. 358, ч. З ст. 362 КК України, вбачається, що спочатку головний бухгалтер ТОВ «КСГ ДНІПРО» у період з 01 березня 2017 року по 20 березня 2018 року із застосуванням програмного забезпечення для подачі звітності контролюючим органам «M.E.Doc» склала податкові накладні від постачальника (продавця) ТОВ «КСГ «ДНІПРО» на адресу отримувача (покупця) фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , відобразивши у вказаних документах недостовірну інформацію щодо наявності господарських операцій між даними суб`єктами підприємницької діяльності, після чого за допомогою свого цифрового підпису головного бухгалтера ТОВ «КСГ «ДНІПРО» та цифрового підпису печатки ТОВ «КСГ «ДНІПРО», до логінів та паролів яких мала постійний доступ, діючи без відома керівників підприємств ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , завірила вказані документи та використовуючи сервер ТОВ «КСГ «ДНІПРО» з ІР-адресою НОМЕР_1 , поштову скриньку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », спеціально створену для передачі податкової звітності ТОВ «КСГ «ДНІПРО» у електронному вигляді, здійснила несанкціоновану зміну інформації яка обробляється в автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» шляхом реєстрації за електронним підписом ОСОБА_12 та електронним підписом «печатка ТОВ «КСГ «ДНІПРО» у «Єдиному реєстрі податкових накладних» автоматизованої системи «Єдине вікно подання електронної звітності» інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний кабінет» податкові накладні, до яких внесено завідомо неправдиві відомості про факти здійснення господарських операцій з продажу ТОВ «КСГ ДНІПРО» товарів на адресу ФОП ОСОБА_5 в результаті яких у ТОВ «КСГ ДНІПРО» виникли податкові зобов`язання (останній абзац арк. 7- абз. 1 арк. 8 обвинувального акту).

І лише після таких дій головного бухгалтера ТОВ «КСГ ДНІПРО», обвинувачена ОСОБА_5 , за версією сторони обвинувачення, у період з квітня 2017 року по червень 2018 року, використовуючи електронний підпис ФОП ОСОБА_5 , маючи доступ до автоматизованої інформаційної системи АС «Податковий блок», здійснила несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється у зазначеній автоматизованій системі, шляхом подачі податкових декларацій з податку на додану вартість, розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів - додаток № 5 до декларації з ПДВ (далі - Додаток №5), які підписала ЕЦП, які прийнято автоматизованою системою (абз. З арк. 6 обвинувального акту).

В результаті зазначених спільних умисних дій ОСОБА_5 та головного бухгалтера ТОВ «КСГ «ДНІПРО», тобто несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчиненим особою, яка має право доступу до неї, за попередньою змовою групою осіб, безпідставно зменшено податковий кредит ТОВ «КСГ «ДНІПРО» на загальну суму 8 918 021 гри. 91 коп. (абз. 6 арк. 8 обвинувального акту).

З опису обставин всіх інших епізодів, наведених в обвинувальному акті, також вбачається, що діям обвинувачених щодо складання та подання в електронному вигляді податкових декларацій з податку на додану вартість, розшифровок податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів - додаток № 5 до декларації з ПДВ (далі - Додаток №5), - передували дії головного бухгалтера ТОВ «КСГ «ДНІПРО».

Однак, з обвинувального акту не вбачається, чи є головний бухгалтер ТОВ «КСГ «ДНІПРО» по кожному з епізодів злочинної діяльності однією й тією ж особою, який процесуальний статус цієї особи.

Крім того, про настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді матеріальної шкоди від спільних дій ОСОБА_5 та головного бухгалтера ТОВ «КСГ «ДНІПРО» сторона обвинувачення зазначає лише при описі обставин епізодів протиправних дій щодо ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Ауктіон» (абз. 6 арк 8, абз. 2 арк. 26).

В той же час, при викладі обставин по епізодам з ТОВ «Давіс Груп», ФОП ОСОБА_8 , ТОВ «Ювас Рітейл Груп», ТОВ «Юко Трейдінг» сторона обвинувачення зазначає про те, що матеріальна шкода заподіяна лише від дій учасників організованої злочинної групи - ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (арк. 38 абз. 9, передостанній абзац арк. 45, арк. 54 абз. 12, арк. 60 абз. 14).

У зв`язку з цим є не зрозумілим, яким чином лише дії обвинувачених могли призвести до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді безпідставного зменшення податкового кредиту ТОВ «КСГ «ДНІПРО» на вказані в обвинуваченні суми, тобто, у який спосіб, як це встановлено під час досудового розслідування, було вчинено інкриміновані кримінальні правопорушення.

Також, не дивлячись на те, що сторона обвинувачення вважає доведеною на досудовому розслідуванні ту обставину, що суспільно небезпечні наслідки у вигляді матеріальної шкоди в розмірі 941 392,26 грн. по епізоду ФОП ОСОБА_13 (передостанній абзац арк. 45) настала внаслідок спільних дій учасників організованої злочинної групи ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - в обвинувальному акті не наведено жодної обставини, яка могла б бути розумно витлумачена як вчинення ОСОБА_7 , принаймні якихось дій, спрямованих на вчинення злочину.

Аналогічно, за епізодом з ТОВ «Ювас Рітейл Груп» - в обвинувальному акті вказано, що матеріальні збитки у розмірі 5 930 474,31 грн. було завдано внаслідок спільних дій всіх обвинувачених (арк. 54 абз. 12), проте жодних дій ОСОБА_8 , спрямованих на вчинення злочину, в цій частині вказано не було.

Не зрозуміло також, яким чином, як це вважає доведеним прокурор, обвинувачений ОСОБА_8 міг отримати доступ до електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка згідно обвинувального акту використовувалася для вчинення злочинів невстановленим співучасником дій ОСОБА_5 та головного бухгалтера ТОВ «КСГ «ДНІПРО» за епізодом використання ТОВ «Ауктіон» (арк. 15 абз. 2, арк. 77 абз. 2).

Так, згідно обвинувального акту прокурор вважає доведеним, що за епізодами ТОВ «Давіс Груп» (арк. 29, 39, 91, 101), ФОП ОСОБА_8 (арк. 43,46) обвинуваченим ОСОБА_14 для подачі податкових декларацій також використовувалася, в тому числі, електронна пошта «ІНФОРМАЦІЯ_5».

Викладені в обвинувальному акті встановлені фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення за епізодом використання ТОВ «Ауктіон» свідчать про те, що дії, які становлять об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, вчинялися невстановленим під час досудового розслідування співучасником злочину (арк. 15,77), та описання жодних дій ОСОБА_5 , які свідчать про вчинення нею об`єктивної сторони цього злочину, обвинувальний акт не містить.

В той же час, за твердженнями сторони обвинувачення, наведеними в обвинувальному акті, саме ОСОБА_5 здійснила несанкціоновану зміну інформації про суми податкового кредиту та податкових зобов`язань, яка оброблюється в автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» (абз.2 арк. 26, абз. 2 арк. 88).

Згідно обвинувального акту, прокурор вважає доведеною ту обставину, що обвинувачені не пізніше червня 2018 року зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення ряду кримінальних правопорушень.

Та обвинуваченим інкриміновано вчинення всіх злочинів (окрім епізодів стосовно ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Ауктіон») у складі організованої злочинної групи.

При цьому, обвинувальний акт містить істотні суперечності при описанні обставин створення ОСОБА_5 організованої злочинної групи, та участі в ній інших учасників, які вважає доведеним прокурор.

Так, в обвинувальному акті зазначено «з цією метою ОСОБА_5 , у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2018, запропонувала ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким станом на червень 2018 року вона перебувала у шлюбі та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є її зятем і чоловіком її дочки ОСОБА_15 ),спільно вчинювати кримінальні правопорушення, розповіла загальний план вчинення злочину, функції та ролі кожного у їх вчиненні» (абз. 5 арк. 26).

Аналогічно, й в абз. 5-7 арк. 28 вказано: « ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2018 року, надали свою згоду на участь в організованій групі під керуванням ОСОБА_5 .

Таким чином ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2018 року, попередньо зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення ряду кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Організована група під керуванням ОСОБА_5 існувала з червня 2018 року».

Але вже в останньому абзаці того ж аркушу 28 обвинувального акту зазначається, що «не пізніше травня 2018 року ОСОБА_5 прийняла рішення задіяти у злочинній діяльності створеної нею організованої групи товариство з обмеженою відповідальністю «ДАВІС ГРУП», код ЄРДПОУ 42099801, отримати контроль над вказаним підприємством шляхом реєстрації та придбання права власності на статутний капітал товариства членом групи ОСОБА_8 , призначення його, а у подальшому ОСОБА_7 директором підприємства...», отримання членами організованої групи ЕЦП та інших необхідних реквізитів юридичної особи з

В той же час, при описанні обставин вчинення злочинів з використанням ФОП ОСОБА_8 , зазначена інша дата створення ОЗГ:

«У точно невстановлений досудовим розслідування час, однак не пізніше квітня 2018 року ОСОБА_5 прийняла рішення задіяти у злочинній діяльності створеної нею організованої групи (отже на час задіяння ОСОБА_16 вона вже була створена!) ОСОБА_8 шляхом реєстрації його як фізичної особи підприємця, отримання останнім ЕЦП та інших необхідних реквізитів ФОП з метою здійснення несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» шляхом складення та подачі документів податкової звітності, які містять неправдиві відомості щодо придбання товарів та послуг у ТОВ «КСГ «ДНІПРО».

З цією метою ОСОБА_5 надала ОСОБА_8 вказівку зареєструватись як ФОП та отримати електронно-цифрові підписи печатки юридичної особи та директора. В свою чергу ОСОБА_8 , виконуючи відведену йому роль та функцію у складі організованої групи, на виконання вказівки ОСОБА_5 10.04.2018 зареєструвався як ФОП ОСОБА_16 ...» (абз. 3-4 арк. 44)

Отже, в цій частині обвинувальний акт містить істотні суперечності, внаслідок яких неможливо зрозуміти коли саме - в квітні, травні або червні 2018 року та за яких обставин ОСОБА_5 створила організовану злочинну групу, як це вважає доведеним прокурор.

Згідно ч. 3 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

З обвинувального акту вбачається, що головний бухгалтер ТОВ «КСГ «ДНІПРО», чиї дії передували діям обвинуваченим, і дії якого, в сукупності з діями обвинувачених призвели до настання суспільно небезпечних наслідків, - до складу організованої злочинної групи не входив.

Також, викладені в обвинувальному акті обставини свідчать про те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не мали з вказаною особою і попередньої змови на вчинення будь-яких суспільно-небезпечних діянь.

Однак, з обвинувального акту не вбачається, як це встановлено під час досудового розслідування, чи були взагалі обізнані ОСОБА_7 і ОСОБА_8 з роллю головного бухгалтера ТОВ «КСГ «ДНІПРО» у вчиненні злочинів, які, за версією сторони обвинувачення, були вчинені ними в складі організованої злочинної групи.

Не наведено в обвинувальному акті й обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 у певну дату та за певних обставин доводилася до учасників організованої злочинної групи інформація про домовленості щодо переліку товарів та сум, які відбувалися між нею та головним бухгалтером ТОВ «КСГ «ДНІПРО».

Обов`язковою ознакою складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364- 1, ч. 2 ст. 366 КК України, є настання тяжких наслідків; а передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України - заподіяння значної шкоди.

В обвинувальному акті зазначено, що заподіяні ТОВ «КСГ «ДНІПРО» збитки становлять по епізодам: ФОП ОСОБА_5 - 8 918 021,91 грн. (арк. 12 абз.6); ТОВ «Ауктіон» - 10 830 206,23 грн. (арк. 26 абз. 2); ТОВ «Давіс Груп» - 8 135 800,20 грн. (арк. 38 абз. 9), ФОП ОСОБА_13 - 941 392,26 грн. (передостанній абзац арк. 45), ТОВ «Ювас Рітейл Груп» - 5 930 474,31 грн. (арк. 54 абз. 12); ТОВ «Юко Трейдінг» - 1 110 142,67 грн. (арк. 60 абз. 14).

Проте, з опису фактичних обставин кримінальних правопорушень вбачається, що вказані розміри збитків настали внаслідок багатьох окремих повторюваних дій. Наприклад, по епізоду ФОП ОСОБА_5 - 14 окремих дій зі складання і подачі податкових декларацій з податку на додану вартість з додатком №5 до декларації (арк. 6-7).

Проте, з обвинувального акту не зрозуміло, чи охоплювалися всі інкриміновані обвинуваченим окремі діяння єдиним умислом, спрямованим на заподіяння матеріальної шкоди у значному розмірі або на настання тяжких наслідків.

Між тим, це має істотне значення для правильного розуміння обвинувачення, сформульованого в обвинувальному акті, оскільки відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки»:

«Від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, який відповідно до частини другої статті 32 КК складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.

Якщо склад злочину, визнаного продовжуваним, передбачає певні кількісні показники, які впливають на його кваліфікацію (розмір викраденого майна, розмір заподіяної шкоди тощо), то при його кваліфікації враховується загальна сума таких показників, пов`язаних з кожним із вчинених особою діянь, що утворюють продовжуваний злочин, і при визначенні їх розміру необхідно виходити з кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вирахуваних за кожен період вчинення продовжуваного злочину окремо.

При повторності злочинів відповідні кількісні показники обчислюються за кожен злочин окремо; розмір цих показників визначається в порядку, встановленому на час вчинення кожного злочину, і загальна їх сума на кваліфікацію злочинів не впливає».

В порушення вищенаведених вимог чинного законодавства обвинувальний акт взагалі не містить відомостей щодо дат вчинення дій, які становлять об`єктивну сторону інкримінованих обвинуваченим діянь, як вони встановлені на досудовому розслідуванні. По всім епізодам злочинної діяльності вказані лише періоди вчинення: по епізоду з ФОП ОСОБА_5 - березень 2017-червень 2018; по епізоду з ТОВ «Ауктіон» - травень 2018-травень 2020; по епізоду з ТОВ «Давіс Груп» - липень 2018-квітень 2020; по епізоду з ФОП ОСОБА_8 - жовтень 2018-жовтень 2019; по епізоду з ТОВ «Ювас Рітейл Груп» - жовтень 2018-травень 2020; по епізоду з ТОВ «Юко Трейдінг» - жовтень 2019-травень 2020.

Не може замінити вказівки дат вчинення дій, що становлять об`єктивну сторону злочинів, зазначення в обвинувальному акті лише дат та номерів податкових декларацій, так як з обвинувального акту не зрозуміло, як вважає сторона обвинувачення, чи складалися вони та подавалися (що є об`єктивною стороною злочинів) у ті ж самі дати, якими вони датовані.

Проте, враховуючи також незрозумілість того, як вважає сторона обвинувачення, - чи діяли обвинувачені з окремим умислом на вчинення кожного окремого діяння, або їх дії було об`єднано єдиним умислом, спрямованим на заподіяння значних збитків та істотної шкоди, - така конкретність викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень формулювання обвинувачення робить його незрозумілим, що позбавляє можливості захищатися від пред`явленого обвинувачення.

Отже, все вищенаведене свідчить про таку істотну неконкретність винувального акту, який надійшов на розгляд суду, що призводять до грубого порушення права на захист обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оскільки порушують право обвинувачених знати у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачують (ст. 42 ч.3 п.1 КПК України) та основоположні права, гарантовані ст. ст. 6 ч.І, ч. 3 п.п. «а», «с» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; а також порушують принцип змагальності сторін (ст. 22 КПК України), оскільки унеможливлюють адекватну відповідь сторони захисту на аргументи сторони обвинувачення та на висунуте обвинувачення взагалі, що ставить під загрозу і можливість забезпечення справедливого судового розгляду у данному кримінальному провадженні, гарантованого ст. 21 ч.1 КПК України, ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно зі ст.3 ч. 1 п. 5 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта...

Відповідно до ст. 28 ч.ч.1,2 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевишуватн передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Згідно зч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно зі ст. 115 КПК України при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця (ч. 4). Якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах (ч.б).

Відповідно до ст. 116 ч. 1 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти...

Частиною 1 ст. 219 КПК України (в редакції, яка діяла на час вчинення процесуальних дій) передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом...

Пункт 4 ч. 3 ст. 219 КПК України (в редакції, яка діяла на час вчинення процесуальних дій) визначає, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене: протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 219 ч.4 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 294 КПК України визначено, що строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КПК України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Відповідно до п. З ч. 2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій... звернутися до суду з обвинувальним актом. Наведені вимоги кримінального процесуального законодавства свідчать про те, що встановлений законодавством строк проведення досудового розслідування є тим строком, виключно протягом якого слідчий та прокурор мають право вчиняти процесуальні дії та приймати процесуальні рішення, зокрема, приймати процесуальне рішення у формі обвинувального акту та звертатися з обвинувальним актом до суду.

Органом досудового розслідування по факту завдання шкоди ТОВ «КСГ «Дніпро» відкрито два кримінальних провадження: № 0000451 від 19.05.2020 відносно ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 209 (редакція 2015), ч.2 ст. 209, ч.3 ст. 362, ч.2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України; № 0000860 від 20.11.2020 (яке виділене з кримінального провадження № 0000451 № 0000451) відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 362, ч.І ст. 358, 4.4 ст. 358, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 364-1, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 366, ч.3 ст.28, ч.3 ст. 362 ч.3 ст. 362, ч.З ст. 28, ч.2 ст. 364-1, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 28, ч.І ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358 КК України.

Згідно витягу з ЄРДР у кримінальному проваджені № 0000860, кримінальне провадження за заявою ТОВ КСГ «Дніпро» (код 20252198) по 3 ст. 362 КК України було внесено 20.11.2020 о 17:33 фактичні обставини зазначені: службові особи ТОВ «Компанія Грейнфілд», ТОВ «Юко Трейдінг», ФОП ОСОБА_17 , ФОП ОСОБА_8 у період з березня 2017 по травень 2020... діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, достовірно знаючи, що фактично фінансово-господарські операції не відбувалися, використовуючи програмне забезпечення для подачі звітності контролюючим органам «M.E.Doc», особисто підготували завідомо підроблені податкові накладні від вказаних підприємств - отримувачів (покупців) товарів робіт, послуг нібито отриманих від ТОВ «КСГ «Дніпро».

Вподальшому в ході розслідування кримінального провадження № 0000860 до ЄРДР було також внесено відомості про кримінальні правопорушення, передбачені статтею 366 КК України - 20.01.2021, за ознаками ст. 358 ч.2 КК України - 16.04.2021, ст. 364-1 КК України - 21.05.2021 року.

Підставою для внесення даних до СРДР слугувала заява директора ТОВ «КСГ «Дніпро» ОСОБА_11 від 14.05.2020. У вказаній заяві ОСОБА_11 чітко повідомляв про скоєння кримінальних правопорушень головним бухгалтером ТОВ «КСГ «Дніпро» ОСОБА_12 у змові з ОСОБА_18 .

Отже, по суті заяви про злочин, про те, що кримінальні правопорушення скоювала не одна ОСОБА_12 , а в змові з іншими, органу досудового розслідування було відомо одразу після внесення даних до ЄРДР за № 0000451 19.05.2020.

В матеріалах кримінальних проваджень № 0000451 від 19.05.2020 та № 0000860 від 20.11.2020 використані однакові докази: накладні, фінансова звітність, експертизи, тощо, що свідчить про відсутність законних підстав для виділення одного провадження з іншого.

Крім того, згідно постанови прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_19 від 20.11.2020 року, він посилається на ст. 217 КПК України.

Згідно ч. З ст.217 КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

Отже, виділення матеріалів досудового розслідування можливе лише при наявності підозрюваних, однак на 20.11.2020 ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не набули статус підозрюваних, їм було повідомлено про підозру 30.07.2021.

Згідно постанови прокурора про виділення від 20.11.2020 дії ОСОБА_12 охоплюються лише виконанням її професійних обов`язків, як бухгалтера КСГ «Дніпро», щодо безтоварних операцій з підприємствами, в тому числі, і тими, що інкримінуються ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Згідно обвинувального акту у провадженні № 0000860, ОСОБА_5 інкримінується попередня змова з головним бухгалтером ТОВ «КГС «Дніпро» без визначення прізвища бухгалтера, хоча, йдеться про ОСОБА_12 .

Виходячи з вищевикладеного є очевидним, що з повідомлення потерпілого та документів доданих до його повідомленім, протиправні дії відносно ТОВ «КСГ «Дніпро» ОСОБА_12 не мала можливості скоювати одна, тому що накладні, по яким проводилися фінансово-господарські операції подаються до звітності між підприємством постачальником і отримувачем.

По суті розслідувалося одне кримінальне провадження, і виділення з провадження відносно ОСОБА_12 провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було явно незаконним, а тому строки досудового розслідування повинні рахуватися від внесення даних до ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000451 від 19.05.2020. Як вбачається із матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000860, вказане провадження було виділено в окреме провадження з кримінального провадження № 0000451 від 19.05.2020 згідно постанови прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_19 від 20.11.2020 року, вказане підтверджується й відомостями, що містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування (п. 3 Розділу II Реєстру (арк. 46).

В свою чергу, з ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2020 року у справі № 203/1956/20, провадження № І-кс/0203/1311/2020 (що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/91724177) вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000451 30 липня 2020 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України.

Та вказаною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 вересня 2020 року було задоволене клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_20 про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження №0000451, за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362, ч.2 ст.364-1, ч. 1 ст.366 КК України. Та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000451 від 19.05.2020 року до чотирьох місяців, тобто до 30 листопада 2020 року.

Відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/99855420) та з сайту «Судова влада України» щодо стадій розгляду справ підтверджено, що іменована в ухвалі Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2020 року Особою-1 - це ОСОБА_12 , відносно якої обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000451 надійшов на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 26.11.2020 року26.11.2020 року (справа № 201/11307/20), судовий розгляд справи на даний час не завернено.

До винесення у кримінальному провадженні № 0000451 прокурором ОСОБА_19 20.11.2020 року постанови про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження строк досудового розслідування в порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу більше не продовжувався.

Не приймалося таких процесуальних рішень до 30.11.2020 - дати закінчення строку досудового розслідування, визначеного вказаною ухвалою слідчого судді, і після прийняття рішення про виділення матеріалів досудових розслідувань в окреме провадження та реєстрації виділеного кримінального провадження вже під № 0000860.

Та оскільки нормами КПК України не передбачено можливості автоматичного поновлення чи продовження строку досудового розслідування нового кримінального провадження у випадку його виділення в окреме провадження, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000860 від 20.11.2020 року також спливав 30.11.2020 року (останній день строку досудового розслідування, визначеного ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2020 року у справі № 203/1956/20 (провадження № 1-кс/0203/1311/2020).

За таких обставин, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000860 від 20.11.2020 року, протягом якого прокурор мав право звернутися із обвинувальним актом до суду, закінчився 30.11.2020 року та всі процесуальні та слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні є такими, що проведені поза межами строків досудового розслідування, що є істотним порушенням вимог ст. ст. 9, 28 КПК України.

Так, після завершення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні приймалися процесуальні рішення про внесення до ЄРДР відомостей про додаткові епізоди та склади кримінальних правопорушень, приймалося рішення про об`єднання кримінальних правопорушень, про повідомлення ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про підозру (що відбулося лише 30.07.2021 - п.п. 155,158, 161 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування, арк. 43-42 Реєстру) тощо.

Таким чином, оскільки строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, визначений відповідно до положень ст. ст. 219, 294 КПК України, закінчився 30.11.2020 року, - звернення прокурора з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні до суду після закінчення цього строку з огляду на вимоги ст. ст. 9, 28, 113 КПК є неможливим та таким, що здійснено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства та загальних засад кримінального провадження - законності та розумних строків, що повинно слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали клопотання своїх захисників та просять повернути обвинувальний акт прокурору по вищевказаним підставам.

Прокурор заперечив проти клопотання сторони захисту. Зазначив, що підставами для повернення обвинувального акту, зазначено: недостатня конкретизація формулювання обвинувачення та незгода з викладеними фактичними обставинами, які прокурор вважає встановленими, що, на думку сторони захисту, є порушенням права обвинувачених на захист; складання обвинувального акту поза межами строків досудового розслідування.

Зазначені твердження не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту виходячи з наступного.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України, а саме, у ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства, судом у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам, зазначеним в обвинувальному акті, а вирішується питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі наданого обвинувального акту.

В даному випадку перевірка відповідності обвинувального акту вимогам КПК обмежена встановленню всіх необхідних формально визначених реквізитів акту, зазначення у ньому всіх учасників кримінального провадження, тощо, що є необхідною умовою для суду організації судового розгляду.

Обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта, є предметом розгляду кримінального провадження у судовому засіданні по суті.

За змістом гі. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються в обвинувальному акті, належить до виключних дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення.

Вказана позиція знаходить своє підтвердження і у судовій практиці, зокрема згідно з правовою позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03 липня 2019 року по справі №273/1053/17 (провадження № 51-8914 км 18), відповідно до якої, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду, до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи, перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Що стосується складання обвинувального акту поза межами строку досудового розслідування, то по-перше, стороною захисту не доведено, яким чином обставини недодержання, на хибну думку захисту, строків досудового розслідування пов`язано з питанням невідповідності обвинувального акту вимогам КПК.

Очевидним є те, що зазначені питання можливо розглядати під час підготовчого судового засідання лише в контексті наявності підстав для закриття кримінального провадження, водночас таке клопотання стороною захисту не подається.

Так, відповідно до ч.І ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тобто, самостійний розгляд судом обставин додержання строків досудового розслідування у кримінальному провадженні та прийняття судом рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.І ст.284 КПК України без відповідного клопотання сторони кримінального провадження, буде порушенням загальної засади диспозитивності кримінального провадження, передбаченої у ст.26 та п. 19 ч.І ст.7 КПК України.

По-друге, викладені висновки сторони захисту щодо нібито спливу строку досудового розслідування не відповідають дійсності та зроблені у зв`язку з хибним трактуванням норм кримінального процесуального кодексу.

Сам факт виділення з кримінального провадження 0000451 від 19.05.2020 року матеріалів згідно з постановою прокурора від 20.11.2020 року, та якому присвоєно в системі ЄРДР номер 0000860 від 20.11.2020 року, не є підставою для продовження перебігу строків досудового розслідування у виділеному кримінальному провадженні.

Оскільки строки у кримінальному провадженні 0000451 рахувались у зв`язку з повідомленням особі про підозру, а у виділеному провадженні 0000860 від 20.11.2020 року підозрювані на час виділення відсутні, таким чином підстав для перебігу строків досудового розслідування та продовження строку у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку у зв`язку з повідомлення особі про підозру були відсутні до моменту повідомлення особам про підозру.

Зазначене трактування норм закону знайшла своє підтвердження у постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14 вересня 2021 року у справі № 264/7347/20, у якій зазначено, що факт виділення з кримінального провадження в окреме провадження матеріалів щодо частини кримінальних правопорушень, які знайшли окрему кримінально- правову кваліфікацію і повідомлення про підозру у їх вчиненні не впливає на обчислення процесуального строку досудового розслідування за фактом вчинення того кримінального правопорушення, в якому повідомлення про підозру не здійснювалося.

Необхідно врахувати, що станом на 30.07.2021 року, дату повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000860 первинно зареєстрованому за ч.3 ст.362 КК України (тяжкий злочин відповідно до ст.12 КК України) здійснювалось протягом 7 місяців та 10 днів, а граничний строк досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у тяжкому злочині, відповідно до п.2 ч.2 ст.219 КПК України становить вісімнадцять місяців, тобто особам повідомлено про підозру у межах строку досудового розслідування. В подальшому в порядку чинного КПК України строк досудового розслідування було продовжено до 30.10.2021 року (п.231 розділу II реєстру) та в межах строків обвинувальний акт 13.10.2021 року скеровано до суду.

Таким чином, доводи сторони захисту про сплив строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000860 від 20.11.2020 року вже через 10 днів після його реєстрації та виділення в окреме провадження не підтверджується матеріалами кримінального провадження, які є у сторони захисту, однак не були надані суду оскільки спростовують їх власну позицію, та протирічить положенням КПК України.

Представник потерпілого- адвокат ОСОБА_4 також заперечив проти клопотання сторони захисту та зазначив, що За наявного нормативного регулювання неповнота, необгрунтованість обвинувального акта, відсутність доказової бази, щодо вчинення обвинуваченим дій, які містять ознаки злочинів, не можуть бути підставами для повернення обвинувального акта, адже на підготовчому засіданні суд не вправі надавати оцінку відсутності, чи наявності доказів - така оцінка може бути здійснена лише в ході розгляду кримінального провадження по суті. Висновки про неповноту, необгрунтованість обвинувального акта, невідповідність формулювання обвинувачення на цьому етапі суперечать засаді змагальності сторін. У свою чергу, встановлення судом бездоказовості пред`явленого обвинувачення в результаті дослідження і оцінки доказів, на яких воно базується, передбачає наслідки у вигляді виправдувального вироку або зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення у бік покращення становища особи.

Щодо порушення процесуальних стоків слід зазначити, що для прийняття рішення про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, визначеного ст. 219 КПК, суд має безпосередньо дослідити усі докази, зокрема, витяги з ЄРДР, повідомлення про підозру, а також інші докази, які у суду на стадії проведення підготовчого судового засідання відсутні, оскільки відповідно до норм Кримінального процесуального законодавства, до суду надходить лише обвинувальний акт з реєстром матеріалів провадження, а сприймаючи лише докази, надані стороною захисту, судом буде порушено принцип змагальності сторін, передбачений ст. 22 КПК України. Стадія ж дослідження письмових доказів по справі передбачена лише в процесі судового розгляду.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з таких підстав.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 1, 2 ст. 8 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 pоку, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 109 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вправі з підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

У відповідності до вимог чинного КПК України, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, навів вичерпний перелік ряду відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

В той же час відповідно до ч. 1 с. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Положеннями ч.2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт не відповідає вказаним вимогам.

Невід`ємною частиною обвинувального акту згідно з правилами ч. 4 ст. 291 КПК України є додатки, зокрема, реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.

Статтею 109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Отже, за своєю суттю обвинувальний акт є процесуальним рішенням, а реєстр матеріалів досудового розслідування - формою фіксування кримінального провадження.

Формулювання обвинувачення - це юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки злочину, викладені мовою диспозиції застосовуваної норми кримінального Кодексу, тому що саме формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, оскільки дозволяє точно визначити обсяг і межі свого захисту в рамках конкретного кримінального провадження.

Встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення в обвинувальному акті викладені таким чином.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Суд погоджується з обставинами викладеними стороною захисту, які слугують підставами для повернення обвинувального акту прокуророрі, а саме.

Так, згідно викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, які вважає встановленими прокурор, та формулювання обвинувачення, описаним в обвинувальному акті діям обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 завжди передували дії іншої особи - головного бухгалтера TOB «КСГ ДНІПРО», між діями якої та настанням суспільно-небезпечних наслідків є прямий причинний зв`язок.

Так, наприклад, з опису обставин інкримінованих обвинуваченій ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,4 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України, вбачається, що спочатку головний бухгалтер ТОВ «КСГ ДНІПРО» у період з 01 березня 2017 року по 20 березня 2018 року із застосуванням програмного забезпечення для подачі звітності контролюючим органам «M.E.Doc» склала податкові накладні від постачальника (продавця) ТОВ «КСГ «ДНІПРО» на адресу отримувача (покупця) фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , відобразивши у вказаних документах недостовірну інформацію щодо наявності господарських операцій між даними суб`єктами підприємницької діяльності, після чого за допомогою свого цифрового підпису головного бухгалтера ТОВ «КСГ «ДНІПРО» та цифрового підпису печатки ТОВ «КСГ «ДНІПРО», до логінів та паролів яких мала постійний доступ, діючи без відома керівників підприємств ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , завірила вказані документи та використовуючи сервер ТОВ «КСГ «ДНІПРО» з ІР-адресою НОМЕР_1 , поштову скриньку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », спеціально створену для передачі податкової звітності ТОВ «КСГ «ДНІПРО» у електронному вигляді, здійснила несанкціоновану зміну інформації яка обробляється в автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» шляхом реєстрації за електронним підписом ОСОБА_12 та електронним підписом «печатка ТОВ «КСГ «ДНІПРО» у «Єдиному реєстрі податкових накладних» автоматизованої системи «Єдине вікно подання електронної звітності» інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний кабінет» податкові накладні, до яких внесено завідомо неправдиві відомості про факти здійснення господарських операцій з продажу ТОВ «КСГ ДНІПРО» товарів на адресу ФОП ОСОБА_5 в результаті яких у ТОВ «КСГ ДНІПРО» виникли податкові зобов`язання (останній абзац арк. 7- абз. 1 арк. 8 обвинувального акту).

І лише після таких дій головного бухгалтера ТОВ «КСГ ДНІПРО», обвинувачена ОСОБА_5 , за версією сторони обвинувачення, у період з квітня 2017 року по червень 2018 року, використовуючи електронний підпис ФОП ОСОБА_5 , маючи доступ до автоматизованої інформаційної системи АС «Податковий блок», здійснила несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється у зазначеній автоматизованій системі, шляхом подачі податкових декларацій з податку на додану вартість, розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів - додаток № 5 до декларації з ПДВ (далі - Додаток №5), які підписала ЕЦП, які прийнято автоматизованою системою (абз. З арк. 6 обвинувального акту).

В результаті зазначених спільних умисних дій ОСОБА_5 та головного бухгалтера ТОВ «КСГ «ДНІПРО», тобто несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчиненим особою, яка має право доступу до неї, за попередньою змовою групою осіб, безпідставно зменшено податковий кредит ТОВ «КСГ «ДНІПРО» на загальну суму 8 918 021 гри. 91 коп. (абз. 6 арк. 8 обвинувального акту).

З опису обставин всіх інших епізодів, наведених в обвинувальному акті, також вбачається, що діям обвинувачених щодо складання та подання в електронному вигляді податкових декларацій з податку на додану вартість, розшифровок податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів - додаток № 5 до декларації з ПДВ (далі - Додаток №5), - передували дії головного бухгалтера ТОВ «КСГ «ДНІПРО».

Однак, з обвинувального акту не вбачається, чи є головний бухгалтер ТОВ «КСГ «ДНІПРО» по кожному з епізодів злочинної діяльності однією й тією ж особою, який процесуальний статус цієї особи.

Крім того, про настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді матеріальної шкоди від спільних дій ОСОБА_5 та головного бухгалтера ТОВ «КСГ «ДНІПРО» сторона обвинувачення зазначає лише при описі обставин епізодів протиправних дій щодо ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Ауктіон» (абз. 6 арк 8, абз. 2 арк. 26).

В той же час, при викладі обставин по епізодам з ТОВ «Давіс Груп», ФОП ОСОБА_8 , ТОВ «Ювас Рітейл Груп», ТОВ «Юко Трейдінг» сторона обвинувачення зазначає про те, що матеріальна шкода заподіяна лише від дій учасників організованої злочинної групи - ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (арк. 38 абз. 9, передостанній абзац арк. 45, арк. 54 абз. 12, арк. 60 абз. 14).

У зв`язку з цим є не зрозумілим, яким чином лише дії обвинувачених могли призвести до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді безпідставного зменшення податкового кредиту ТОВ «КСГ «ДНІПРО» на вказані в обвинуваченні суми, тобто, у який спосіб, як це встановлено під час досудового розслідування, було вчинено інкриміновані кримінальні правопорушення.

Також, не дивлячись на те, що сторона обвинувачення вважає доведеною на досудовому розслідуванні ту обставину, що суспільно небезпечні наслідки у вигляді матеріальної шкоди в розмірі 941 392,26 грн. по епізоду ФОП ОСОБА_13 (передостанній абзац арк. 45) настала внаслідок спільних дій учасників організованої злочинної групи ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - в обвинувальному акті не наведено жодної обставини, яка могла б бути розумно витлумачена як вчинення ОСОБА_7 , принаймні якихось дій, спрямованих на вчинення злочину.

Аналогічно, за епізодом з ТОВ «Ювас Рітейл Груп» - в обвинувальному акті вказано, що матеріальні збитки у розмірі 5 930 474,31 грн. було завдано внаслідок спільних дій всіх обвинувачених (арк. 54 абз. 12), проте жодних дій ОСОБА_8 , спрямованих на вчинення злочину, в цій частині вказано не було.

Не зрозуміло також, яким чином, як це вважає доведеним прокурор, обвинувачений ОСОБА_8 міг отримати доступ до електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка згідно обвинувального акту використовувалася для вчинення злочинів невстановленим співучасником дій ОСОБА_5 та головного бухгалтера ТОВ «КСГ «ДНІПРО» за епізодом використання ТОВ «Ауктіон» (арк. 15 абз. 2, арк. 77 абз. 2).

Так, згідно обвинувального акту прокурор вважає доведеним, що за епізодами ТОВ «Давіс Груп» (арк. 29, 39, 91, 101), ФОП ОСОБА_8 (арк. 43,46) обвинуваченим ОСОБА_14 для подачі податкових декларацій також використовувалася, в тому числі, електронна пошта «ІНФОРМАЦІЯ_5».

Викладені в обвинувальному акті встановлені фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення за епізодом використання ТОВ «Ауктіон» свідчать про те, що дії, які становлять об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, вчинялися невстановленим під час досудового розслідування співучасником злочину (арк. 15,77), та описання жодних дій ОСОБА_5 , які свідчать про вчинення нею об`єктивної сторони цього злочину, обвинувальний акт не містить.

В той же час, за твердженнями сторони обвинувачення, наведеними в обвинувальному акті, саме ОСОБА_5 здійснила несанкціоновану зміну інформації про суми податкового кредиту та податкових зобов`язань, яка оброблюється в автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» (абз.2 арк. 26, абз. 2 арк. 88).

Згідно обвинувального акту, прокурор вважає доведеною ту обставину, що обвинувачені не пізніше червня 2018 року зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення ряду кримінальних правопорушень.

Та обвинуваченим інкриміновано вчинення всіх злочинів (окрім епізодів стосовно ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Ауктіон») у складі організованої злочинної групи.

При цьому, обвинувальний акт містить істотні суперечності при описанні обставин створення ОСОБА_5 організованої злочинної групи, та участі в ній інших учасників, які вважає доведеним прокурор.

Так, в обвинувальному акті зазначено «з цією метою ОСОБА_5 , у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2018, запропонувала ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким станом на червень 2018 року вона перебувала у шлюбі та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є її зятем і чоловіком її дочки ОСОБА_15 ),спільно вчинювати кримінальні правопорушення, розповіла загальний план вчинення злочину, функції та ролі кожного у їх вчиненні» (абз. 5 арк. 26).

Аналогічно, й в абз. 5-7 арк. 28 вказано: « ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2018 року, надали свою згоду на участь в організованій групі під керуванням ОСОБА_5 .

Таким чином ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2018 року, попередньо зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення ряду кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Організована група під керуванням ОСОБА_5 існувала з червня 2018 року».

Але вже в останньому абзаці того ж аркушу 28 обвинувального акту зазначається, що «не пізніше травня 2018 року ОСОБА_5 прийняла рішення задіяти у злочинній діяльності створеної нею організованої групи товариство з обмеженою відповідальністю «ДАВІС ГРУП», код ЄРДПОУ 42099801, отримати контроль над вказаним підприємством шляхом реєстрації та придбання права власності на статутний капітал товариства членом групи ОСОБА_8 , призначення його, а у подальшому ОСОБА_7 директором підприємства...», отримання членами організованої групи ЕЦП та інших необхідних реквізитів юридичної особи з

В той же час, при описанні обставин вчинення злочинів з використанням ФОП ОСОБА_8 , зазначена інша дата створення ОЗГ:

«У точно невстановлений досудовим розслідування час, однак не пізніше квітня 2018 року ОСОБА_5 прийняла рішення задіяти у злочинній діяльності створеної нею організованої групи (отже на час задіяння ОСОБА_16 вона вже була створена!) ОСОБА_8 шляхом реєстрації його як фізичної особи підприємця, отримання останнім ЕЦП та інших необхідних реквізитів ФОП з метою здійснення несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» шляхом складення та подачі документів податкової звітності, які містять неправдиві відомості щодо придбання товарів та послуг у ТОВ «КСГ «ДНІПРО».

З цією метою ОСОБА_5 надала ОСОБА_8 вказівку зареєструватись як ФОП та отримати електронно-цифрові підписи печатки юридичної особи та директора. В свою чергу ОСОБА_8 , виконуючи відведену йому роль та функцію у складі організованої групи, на виконання вказівки ОСОБА_5 10.04.2018 зареєструвався як ФОП ОСОБА_16 ...» (абз. 3-4 арк. 44)

Отже, в цій частині обвинувальний акт містить істотні суперечності, внаслідок яких неможливо зрозуміти коли саме - в квітні, травні або червні 2018 та за яких обставин ОСОБА_5 створила організовану злочинну групу, як це вважає доведеним прокурор.

Згідно ч. 3 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

З обвинувального акту вбачається, що головний бухгалтер ТОВ «КСГ «ДНІПРО», чиї дії передували діям обвинуваченим, і дії якого, в сукупності з діями обвинувачених призвели до настання суспільно небезпечних наслідків, - до складу організованої злочинної групи не входив.

Також, викладені в обвинувальному акті обставини свідчать про те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не мали з вказаною особою і попередньої змови на вчинення будь-яких суспільно-небезпечних діянь.

Однак, з обвинувального акту не вбачається, як це встановлено під час досудового розслідування, чи були взагалі обізнані ОСОБА_7 і ОСОБА_8 з роллю головного бухгалтера ТОВ «КСГ «ДНІПРО» у вчиненні злочинів, які, за версією сторони обвинувачення, були вчинені ними в складі організованої злочинної групи.

Не наведено в обвинувальному акті й обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 у певну дату та за певних обставин доводилася до учасників організованої злочинної групи інформація про домовленості щодо переліку товарів та сум, які відбувалися між нею та головним бухгалтером ТОВ «КСГ «ДНІПРО».

Обов`язковою ознакою складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364- 1, ч. 2 ст. 366 КК України, є настання тяжких наслідків; а передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України - заподіяння значної шкоди.

В обвинувальному акті зазначено, що заподіяні ТОВ «КСГ «ДНІПРО» збитки становлять по епізодам: ФОП ОСОБА_5 - 8 918 021,91 грн. (арк. 12 абз.6); ТОВ «Ауктіон» - 10 830 206,23 грн. (арк. 26 абз. 2); ТОВ «Давіс Груп» - 8 135 800,20 грн. (арк. 38 абз. 9), ФОП ОСОБА_13 - 941 392,26 грн. (передостанній абзац арк. 45), ТОВ «Ювас Рітейл Груп» - 5 930 474,31 грн. (арк. 54 абз. 12); ТОВ «Юко Трейдінг» - 1 110 142,67 грн. (арк. 60 абз. 14).

Проте, з опису фактичних обставин кримінальних правопорушень вбачається, що вказані розміри збитків настали внаслідок багатьох окремих повторюваних дій. Наприклад, по епізоду ФОП ОСОБА_5 - 14 окремих дій зі складання і подачі податкових декларацій з податку на додану вартість з додатком №5 до декларації (арк. 6-7).

Проте, з обвинувального акту не зрозуміло, чи охоплювалися всі інкриміновані обвинуваченим окремі діяння єдиним умислом, спрямованим на заподіяння матеріальної шкоди у значному розмірі або на настання тяжких наслідків.

Між тим, це має істотне значення для правильного розуміння обвинувачення, сформульованого в обвинувальному акті, оскільки відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки»:

«Від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, який відповідно до частини другої статті 32 КК складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.

Якщо склад злочину, визнаного продовжуваним, передбачає певні кількісні показники, які впливають на його кваліфікацію (розмір викраденого майна, розмір заподіяної шкоди тощо), то при його кваліфікації враховується загальна сума таких показників, пов`язаних з кожним із вчинених особою діянь, що утворюють продовжуваний злочин, і при визначенні їх розміру необхідно виходити з кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вирахуваних за кожен період вчинення продовжуваного злочину окремо.

При повторності злочинів відповідні кількісні показники обчислюються за кожен злочин окремо; розмір цих показників визначається в порядку, встановленому на час вчинення кожного злочину, і загальна їх сума на кваліфікацію злочинів не впливає».

В порушення вищенаведених вимог чинного законодавства обвинувальний акт взагалі не містить відомостей щодо дат вчинення дій, які становлять об`єктивну сторону інкримінованих обвинуваченим діянь, як вони встановлені на досудовому розслідуванні. По всім епізодам злочинної діяльності вказані лише періоди вчинення: по епізоду з ФОП ОСОБА_5 - березень 2017-червень 2018; по епізоду з ТОВ «Ауктіон» - травень 2018-травень 2020; по епізоду з ТОВ «Давіс Груп» - липень 2018-квітень 2020; по епізоду з ФОП ОСОБА_8 - жовтень 2018-жовтень 2019; по епізоду з ТОВ «Ювас Рітейл Груп» - жовтень 2018-травень 2020; по епізоду з ТОВ «Юко Трейдінг» - жовтень 2019-травень 2020.

Не може замінити вказівки дат вчинення дій, що становлять об`єктивну сторону злочинів, зазначення в обвинувальному акті лише дат та номерів податкових декларацій, так як з обвинувального акту не зрозуміло, як вважає сторона обвинувачення, чи складалися вони та подавалися (що є об`єктивною стороною злочинів) у ті ж самі дати, якими вони датовані.

Проте, враховуючи також незрозумілість того, як вважає сторона обвинувачення, - чи діяли обвинувачені з окремим умислом на вчинення кожного окремого діяння, або їх дії було об`єднано єдиним умислом, спрямованим на заподіяння значних збитків та істотної шкоди, - така конкретність викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень формулювання обвинувачення робить його незрозумілим, що позбавляє можливості захищатися від пред`явленого обвинувачення.

Отже, все вищенаведене свідчить про таку істотну неконкретність обвинувального акту, який надійшов на розгляд суду, що призводять до грубого порушення права на захист обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оскільки порушують право обвинувачених знати у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачуються (ст. 42 ч.3 п.1 КПК України) та основоположні права, гарантовані ст. ст. 6 ч.І, ч. 3 п.п. «а», «с» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; а також порушують принцип змагальності сторін (ст. 22 КПК України), оскільки унеможливлюють адекватну відповідь сторони захисту на аргументи сторони обвинувачення та на висунуте обвинувачення взагалі, що ставить під загрозу і можливість забезпечення справедливого судового розгляду у данному кримінальному провадженні, гарантованого ст. 21 ч.1 КПК України, ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Однак, в той же час, суд не погоджується з стороною захисту в частині зазначення підставою для повернення обвинувального акту прокуророві, те, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, визначений відповідно до положень ст. ст. 219, 294 КПК України, закінчився 30.11.2020 року, - звернення прокурора з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні до суду після закінчення цього строку з огляду на вимоги ст. ст. 9, 28, 113 КПК України є неможливим та таким, що здійснено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства та загальних засад кримінального провадження - законності та розумних строків, що повинно слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Зазначене стороною захисту клопотання про порушення прокурором строків звернення до суду з обвинувальним актом, заявлене передвчасно, і не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, а є підставою для вирішення питання про закриття кримінального провадження.

Суд не погоджується з думкою прокурора про те, що вказані стороною захисту підстави для повернення обвинувального акту не відповідають дійсності і не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту, оскільки обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта, є предметом розгляду кримінального провадження у судовому засіданні по суті.

Згідно до ч.1 ст.348 КПК України після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Вже під час підготовчого судового засідання захисниками обвинувачених та обвинуваченими заявлене клопотання про те, що їм не зрозуміла суть обвинувачення, з недоліками щодо викладення якого і погоджується суд, то таким чином суд не буде мати можливості під час судового розгляду роз`яснити суть обвинувачення обвинуваченим і роз`яснити їм в чому вони звинувачуються належним чином.

Все вищенаведене свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України, що є підставою для його повернення прокурору.

Отже, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в даному обвинувальному акті належним чином не викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, обвинувачення не конкретизоване.

Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст. 42 КПК України він мають право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Зазначені недоліки обвинувального акту є істотними, оскільки вказують на те, що органом досудового розслідування всупереч вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України належним чином не зазначені всі обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Все вищенаведене свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України, що є підставою для його повернення прокурору.

Отже, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в даному обвинувальному акті належним чином не викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, обвинувачення не конкретизоване.

Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст. 42 КПК України він мають право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Зазначені недоліки обвинувального акту є істотними, оскільки вказують на те, що органом досудового розслідування всупереч вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України належним чином не зазначені всі обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Чітке формулювання обвинувачення та детальне викладення механізму вчинення кримінального правопорушення є необхідним для розуміння суті пред`явленого обвинувачення, недотримання цієї вимоги при складанні обвинувального акта позбавляє обвинуваченого можливості ефективно здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, яке є неконкретним.

Відповідно до п. «а» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод однією із гарантій права на справедливий суд є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Незазначення детального опису об`єктивної сторони кримінальних правопорушень позбавляє обвинуваченого можливості ефективно здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, яке є неконкретним.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. Висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового слідства, прокурора та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Зміст обвинувального акту у даному кримінальному провадженні свідчить про викладення формулювання обвинувачення, а такий недолік обмежує можливості обвинуваченого захищатися встановленими законом засобами від пред`явленого обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі "Камасінскі проти Австрії" (рішення від 19 грудня 1989 р.) та у справі "Абрамян проти Росії" (рішення від 09 жовтня 2008 р.) зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії", № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії", № 42780/98, п. 34).

Верховний Суд України у постанові від 24.11.2016 року № 5-328кс16 наголосив на тому, що «важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому».

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у своїй постанові від 01.11.2021 у справі №161/7092/20, зазначено, що оскільки кримінальний процесуальний закон не містить вичерпного переліку порушень у складанні обвинувального акта, що обумовлює його повернення, норма п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК відсилає до ст. 291 цього Кодексу, що надає можливість визначити перелік порушень, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування: порушення, які стосуються змісту та форми самого обвинувального акта (неправильність або відсутність в обвинувальному акті такої інформації, як дата і місце його складання та затвердження; формулювання обвинувачення; правова кваліфікація кримінального правопорушення тощо); порушення, які стосуються змісту та наявності додатків до обвинувального акта (недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування; недолучення розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта тощо).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", № 29082/95, п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).

Неконкретність пред`явленого особі обвинувачення (об`єктивної сторони кримінального правопорушення) та не встановлення органом досудового слідства інших не менш важливих фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення унеможливлює проведення всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а також в порушення вимог ст. 20 КПК України позбавляє обвинуваченого права на повноцінний захист.

Разом з тим, завданнями кримінального провадження в силу ч. 1 ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Таким чином, вказані вище обставини приводять суд до переконання про невідповідність обвинувального акту наведеним вимогам КПК України, а допущені при його складанні недоліки виключають можливість призначення судового розгляду кримінального провадження, а тому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення учасникам судового процесу права на справедливий судовий розгляд справи, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 17, 291, 314, 372,376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокуророві - задовольнити.

Повернути прокурору відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 362, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст.27, ч.3 ст.362, ч.3 ст.27, ч.2 ст. 366, ч.3 ст.27 ч.2 ст. 364-1, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 362, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28, ч.1 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.3 ст.362, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст. 364-1 КК України; ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.3 ст.362, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.28 ч.1 ст. 358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Повний текст ухвали буде проголошений учасникам 13 лютого 2023 року о 13.00 годині.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1