ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/150/23 Справа № 693/886/18 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 11.11.2022 р.,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1

у с.м.т. Тараща, Київської обл., українця,

громадянина України, має загальну повну

середню освіту, одружений, раніше судимий:

- 23.01.2018 р. Жашківським райсудом

Черкаської обл. за ч. 2 ст. 125 КК України до 2

років обмеження волі, ст. 75 КК України

іспитовий строк 2 роки;

- 25.10.2018 р. Голосіївським райсудом м.

Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК

України до 2 років 6 місяців обмеження волі;

- 26.07.2022 р. Печерським райсудом м. Києва

за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років

позбавлення волі, не працює, зареєстрований:

АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково у вигляді 1 року 5 місяців позбавлення волі приєднано не відбуте покарання за вироком Печерського райсуду м. Києва від 26.07.2022 р. та остаточно призначено до відбування покарання у вигляді 5 років 5 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 12.05.2022 р.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.

Вирішена доля речового доказу.

Вироком суду встановлено, що 26.06.2018 р. близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, зайшов у подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , де шляхом пошкодження шибки вікна проник у приміщення господарської будівлі, звідки таємно викрав садовий пластиковий оприскувач ранцевого типу ЕРА ОРР-1А, виробництва заводу «Луч», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи, становить 288 грн., після чого разом із викраденим майном вийшов з подвір`я та зник з місця події та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Не погоджуючись з вироком суду лише в частині призначеного покарання, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити призначене йому покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що, на його думку, при призначенні йому покарання місцевий суд належним чином не врахував стан його здоров`я, зокрема те, що він хворий на СНІД, гепатит С та інші хвороби.

Також, зазначає, що за подібні злочини за практикою ЄСПЛ і з таким станом здоров`я як у нього майже неможливо потрапити за грати.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу із вказаних у ній мотивів, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, відповідно до змісту вироку місцевого суду обвинувачений ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції повністю визнав свою вину і розкаявся у вчиненому. З огляду на це, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуте судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися.

З урахуванням того, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, окрім того обвинувачений в апеляційній скарзі не оскаржує обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини, а інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Що стосується вимог апеляційної скарги про пом`якшення призначеної йому міри покарання, оскільки місцевий суд належним чином не врахував стан його здоров`я, то апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання місцевим судом належним чином було враховано наявність пом`якшуючої покарання обставини - щире каяття, наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів. Крім того, належним чином було враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який віднесено до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий і з урахуванням всіх цих даних обвинуваченому призначено необхідне і достатнє покарання для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання апеляційний суд вважає безпідставними. Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

У даному кримінальному провадженню, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 призначено з порушеннями визначених законом загальних засад.

Крім того, місцевим судом обґрунтовано призначене покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, та до призначеного покарання приєднано не повністю, а лише частково у вигляді 1 року 5 місяців позбавлення волі не відбуте покарання за вироком Печерського райсуду м. Києва від 26.07.2022 р. та остаточно призначено до відбування покарання у вигляді 5 років 5 місяців позбавлення волі.

Апеляційний суд погоджується з вироком місцевого суду з приводу призначеного покарання, вважаючи, що саме такий вид покарання і на такий строк буде достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим і при цьому апеляційний суд не вбачає законних та обґрунтованих підстав для пом`якшення призначеного покарання, як про це просить апелянт.

Керуючись, ст. ст. 405, 407, 410 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської обл. від 11.11.2022 р. стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції,а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Головуючий

Судді