Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/228/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіроворада від 17 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровограда, українцю, громадянину України, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 ; обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18.04.2023 року включно.

Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіроворада перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000036 від 11.02.2020 стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні злочину за ч.3 ст.149 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіроворада від 17 лютого 2023 року, зокрема, стосовно ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18.04.2023 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що ризики, які наведені прокурором у клопотанні про продовження строків тримання під вартою підтверджуються тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у складі організованої групи, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працював та не мав офіційних доходів, у кримінальному провадженні не допитано потерпілих та свідків, не досліджено речові та письмові докази, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, із значною імовірністю може переховуватися від суду, незаконно впливати на недопитаних свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час з носінням браслету.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що стороною обвинувачення до суду не було надано жодного доказу, який би підтверджував наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Також зазначає, що судом не взято до уваги, що він зареєстрований та проживає в м. Кропивницькому, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце роботи на підприємстві «ДОК» слюсарем з ремонту устаткування з 2018 року, а отже має стійкі соціальні зв`язки та раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Прокурор, обвинувачений та захисник, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме вчинення особливо тяжкого злочину у складі організованої групи передбаченого ч.3 ст.149 КК України, санкції якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у складі організованої групи, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працював та не мав офіційних доходів, у кримінальному провадженні не допитано потерпілих та свідків, не досліджено речові та письмові докази, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, із значною імовірністю може переховуватися від суду, незаконно впливати на недопитаних свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, не змінились, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що недоведені прокурором наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Оскільки жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Крім того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою ним та його захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції. Крім того, враховуючи вище викладене, навіть із урахування того, що ОСОБА_6 зареєстрований та проживає в м. Кропивницькому, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце роботи на підприємстві «ДОК» слюсарем з ремонту устаткування з 2018 року, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому ухвалу суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 від 17.02.2023, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіроворада від 17 лютого 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18.04.2023 року включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)