Справа № 573/938/22
Провадження №1-кп/573/115/22
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
24 листопада 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - адвоката: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03 серпня 2022 за №0000098 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Пащенкове Сумської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з повною базовою середньою освітою, не працюючої, розлученої, на утриманні має неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2006 р.н., ОСОБА_8 , 2004 р.н., ОСОБА_9 , 2018 р.н., на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуваючої, не особа з інвалідністю, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01.08.2022 у період часу між 20:00 та 21:30 годинами ОСОБА_4 перебувала поряд з гаражем, який знаходиться поблизу адреси: АДРЕСА_2 , де в цей час перебувала ОСОБА_5 . Перебуваючи на вищевказаній території, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення невизначеної школи здоров`ю ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, 01.08.2022 приблизно в той же проміжок часу, ОСОБА_4 схопила лівою рукою за волосся в тім`яній ділянці ОСОБА_5 , після чого, вирвавши пучок волосся у ОСОБА_5 , кулаком лівої руки нанесла одного удару по правій підлопатковій ділянці та нігтями пальців лівої руки спричинила подряпини на зап`ясті правої руки ОСОБА_5 . Від протиправних дій ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, що призвело до порушення цілісності тканин, після чого ОСОБА_4 припинила свої протиправні дії.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта №156 від 18.08.2022 у ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: дефект волосяного покрову з пошкодженням волосяних цибулин на волосистій частині голови у лобно-тім`яній ділянці, дещо справа; синці у правій підлопатковій ділянці; садна у нижній третині передньої поверхні передпліччя лінійної форми. Всі виявлені у потерпілої тілесні ушкодження за ступенем тяжкості оцінюються як Легкі.
Спричиняючи тілесні ушкодження ОСОБА_4 усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачала можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у вигляді завдання тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , та бажала їх настання, тобто вчинила кримінальний проступок з прямим умислом.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала частково. Показала, що 01.08.2022 десь після 16 години її дочка ОСОБА_10 пішла до будинку за адресою : АДРЕСА_2 , де проживала дочка потерпілої ОСОБА_11 із якою вони раніше товаришували. Потім дитина подзвонила і сказала, що її ударила мама ОСОБА_12 , тому вона пішла туди. Коли обвинувачена прийшла до гаражу, який знаходиться поблизу будинку за вказаною адресою, там була її донька ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_11 , і хлопець ОСОБА_13 . Між дівчатами відбувався словесний конфлікт, а потім на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вона розпочала словесну сварку із ОСОБА_14 , в ході якої схопила її за волосся та вирвала пучок волосся із тім`яної ділянки, коли їх почали розтягувати. Крім того остання допускає, що в процесі конфлікту між ними, коли їх розтягували, вона могла спричинити потерпілій садна на зап`ястях рук. Факт нанесення тілесних ушкоджень по спині потерпілої заперечує, так як вона з потерпілою стояли лицем одна до одної.
Не зважаючи на те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину не визнала в повному обсязі, її вина повністю підтверджується наданими у судовому засіданні показами потерпілої ОСОБА_5 , свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Так, потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що ввечері 01.08.2022 до її дочки зателефонувала ОСОБА_19 , але дочка не хотіла розмовляти з нею, проте дівчина наполягала та погрожувала. Пізніше ввечері вона була вдома за адресою: АДРЕСА_2 та побачила у вікно як ОСОБА_10 йде до їх будинку, при цьому хитається. Крістіна вийшла до неї разом зі своїм хлопцем та вона також туди пішла вслід за ними, оскільки злякалася за свою дитину. Крістіна та ОСОБА_20 пішли за гараж, що знаходиться біля будинку, де була ОСОБА_10 . Між дівчатами відбулася словесна сварка, в ході якої ОСОБА_19 вдарила ОСОБА_11 рукою по голові, тоді вона стала між дівчатами. Далі прибігла мати Ані ОСОБА_21 , яка також почала словесно сваритися спочатку із ОСОБА_11 , а оскільки вона стояла попереду ОСОБА_11 , то почала її штурляти кулаками. Схопила лівою рукою за волосся, а правою ударила в обличчя. Далі прибіг її чоловік та чоловік ОСОБА_21 , вони почали їх розтягувати і в цей час ОСОБА_21 вирвала у неї із голови пучок волосся. Потім обвинувачена нанесла ще удар лівою рукою по спині в ділянку правої лопатки та в ході конфлікту намагалася схопити її за руки та подряпала зап`ястя правої руки. Далі обвинувачену забрав додому чоловік. Вважає, що умисними діями ОСОБА_4 їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченої, яку оцінює в 50 000 грн. Після вказаного випадку вона погано спить, з цього приводу вона зверталася до лікаря, який приписав їй заспокійливу валер`янку. Також вона проходила комп`ютерну томографію, оскільки погано себе почувала.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що 01.08.2022 дочка його дружини - ОСОБА_22 сказала, що їй погрожують. Приблизно о 19-30 год. до їх будинку прийшла ОСОБА_19 , ОСОБА_11 вийшла до неї із своїм хлопцем. Після цього вибігла дружина ОСОБА_5 , а через 5 хвилин він також вийшов на вулицю. Коли він підійшов на місце події, між дівчатами вже відбувалася словесна сварка, а потім ОСОБА_10 почала ображати його дружину поганими словами. Далі приїхали родичі зі сторони ОСОБА_23 . Далі мати Ані ОСОБА_21 в ході словесної сварки лівою рукою вхопила дружину за волосся та видерла його, а правою рукою вдарила її по спині.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що вона є дочкою потерпілої. 01 серпня 2022 року вдень коли вони на полі рвали кукурудзу то у неї виник словесний конфлікт із ОСОБА_24 . Повернувшись додому ввечері їй зателефонувала ОСОБА_19 та почала ображати та запропонувала зустрітися. Коли ОСОБА_10 прийшла, то вони із хлопцем вийшли на вулицю та пішли за гаражі. Між дівчатами виник словесний конфлікт, потім ОСОБА_10 взяла її за волосся, але підійшла її мати ОСОБА_5 та почала розмовляли із ОСОБА_25 , щоб та не вчиняла бійку. Аня зателефонувала своєму брату та матері. Спочатку прийшов її брат із дівчиною, а потім прийшла мати ОСОБА_21 . Мати Ані почала кричати не неї та ображати нецензурними словами, далі ОСОБА_5 стала перед нею та почала говорити із ОСОБА_21 . В результаті розмови між ними виник словесний конфлікт, ОСОБА_21 схопила матір за волосся лівою рукою, а правою нанесла удар по обличчю. Також у матері була подряпана рука та синець на спині.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 у присутності законного представника - ОСОБА_26 показав, що зустрічається з ОСОБА_22 . 01 серпня 2022 року ще вдень, коли вони перебували на полі, він чув як ОСОБА_24 погрожувала ОСОБА_11 через конфлікт між нею та ОСОБА_25 . Ввечері десь о 19:00 год. Аня зателефонувала ОСОБА_11 та сказала вийти на розмову. Він і дівчиною вийшли до Ані і пішли за гаражі позаду будинку. Аня почала чіплятися до ОСОБА_11 та між ними відбулася словесна сварка. Прийшла мама ОСОБА_11 та стала між дівчатами. Далі ОСОБА_10 подзвонила своєму брату, який прийшов туди із дівчиною. Далі туди прийшла мама Ані ОСОБА_21 з чоловіком. ОСОБА_21 почала чіплятися до ОСОБА_11 , але оскільки попереду стояла ОСОБА_14 , то вона вдарила її лівою рукою в шию і в голову. Далі ОСОБА_21 схопила ОСОБА_14 за волосся також лівою рукою і вирвала волосся, потім їх розтягували чоловіки. На руках у ОСОБА_14 були подряпини, синці, вирване волосся з голови.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні зазначив, що приблизно 01.08.2022 о 21 год вечора приїхав за вказаною вище адресою, так як йому зателефонувала дружина ОСОБА_21 та повідомила, що ОСОБА_27 вдарили, тому вона йде туди. Коли він приїхав на місце, то бійки не було, була сварка словесна між жінками, ударів ніхто не наносив. ОСОБА_21 і ОСОБА_28 тягали один одного за волосся, в результаті чого у потерпілої вирвалося волосся. Тоді він відтягнув свою дружину і вони поїхали додому.
Крім того, факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй злочину також підтверджується письмовими матеріалами справи, які були ретельно досліджені та проаналізовані судом під час судового розгляду у їх сукупності:

- протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_5 до відділення поліції від 03.08.2022 року про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (а. с. 56-58);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000098 від 03.08.2022 про внесення відомостей за ч. 1 ст. 125 КК України за заявою ОСОБА_5 по факту нанесення тілесних ушкоджень особою на ім`я ОСОБА_21 , мешканка смт. Миколаївка (а. с. 54 );

- актом судово-медичного обстеження № 155 від 17.08.2022 року потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якого при огляді судмедекспертом 03.08.2022 року у ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: дефект волосяного покрову з пошкодженням волосяних цибулин на волосистій частині голови у лобно-тім`яній ділянці, дещо справа; синці у правій підлопатковій ділянці; у середній третині лобної ділянки по центру; садна: у нижній третині передньої поверхні правого передпліччя, лінійної форми, в ділянці тильної поверхні середньої фаланги вказівного пальця правої руки, неправильно прямокутної форми, у нижній третині задньої поверхні лівого передпліччя, прямокутної форми ( а.с. 59);
- висновком судово-медичної експертизи № 156 від 18.08.2022, згідно з яким при огляді судмедекспертом 03.08.2022 року у гр. ОСОБА_5 , 1983 р.н. виявлено наступні тілесні ушкодження: дефект волосяного покрову з пошкодженням волосяних цибулин на волосистій частині голови у лобно-тім`яній ділянці, дещо справа; синці: у правій підлопатковій ділянці, у середній третині лобної ділянки по центру; садна: у нижній третині передньої поверхні правого передпліччя, лінійної форми, в ділянці тильної поверхні середньої фаланги вказівного пальця правої руки, неправильно прямокутної форми, у нижній третині задньої поверхні лівого передпліччя, прямокутної форми. Ушкодження у вигляді дефекту волосяного покрову з пошкодженням волосяних цибулин могли утворитися в результаті смикання та виривання волосся. Ушкодження у вигляді синців могли утворитися внаслідок дії тупих предметів, що мають властивості твердих, за механізмом удару та тиснення. Ушкодження у вигляді саден могли утворитися внаслідок дії тупих предметів, що мають властивості твердих, за механізмом тертя-ковзання. Всі виявлені у потерпілої тілесні ушкодження за ступенем тяжкості оцінюються як ЛЕГКІ (пункт 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). В момент отримання тілесних ушкоджень потерпіла знаходилася як спереду, так і ззаду чи з боків по відношенню до травмуючих предметів. При цьому вона могла знаходитись як у вертикальному, так і в горизонтальному(чи близьких до них) положеннях. Дані тілесні ушкодження могли частково виникнути при викладених у постанові обставинах, так як локалізація виявлених тілесних ушкоджень та дані постанови мають розбіжності. Строк утворення тілесних ушкоджень може відповідати такому, що вказаний у постанові, тобто вони могли утворитися 01.08.2022 року. Послідовність виникнення ушкоджень визначити не представляється можливим. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців могли виникнути внаслідок травмуючої дії кулаків людини. Наявні тілесні ушкодження не характерні для їх утворення внаслідок падіння з вертикального положення тіла на виступаючі предмети. Ушкодження у вигляді саден лінійної та прямокутної форми могли виникнути внаслідок дряпання. Ушкодження у вигляді дефекту волосяного покрову з пошкодженням волосяних цибулин могли утворитися внаслідок тягання за волосся ( а.с. 68-69).
- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 від 03.08.2022 та фото таблицею до нього, під час якого потерпіла розповіла про обставини події та продемонструвала механізм нанесення ОСОБА_4 їй тілесних ушкоджень, що мали місце 01.08.2022 (а. с. 60-66);
-висновком судово-медичної експертизи № 157 від 18.08.2022, згідно із яким механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених при обстеженні потерпілої ОСОБА_5 , може частково відповідати механізмові спричинення ушкоджень, продемонстрованому самою потерпілою. Так, потерпіла демонструє спричинення їй тілесних ушкоджень у вигляді дефекту волосяного покрову з пошкодженням волосяних цибулин на волосистій частині голови у лобно-тім`яній ділянці, дещо справа; синця у правій підлопатковій ділянці. Також за продемонстрованого потерпілою механізму могли виникнути тілесні ушкодження у вигляді саден у нижній третині передньої поверхні правого передпліччя, лінійної форми, в ділянці тильної поверхні середньої фаланги вказівного пальця правої руки, неправильно прямокутної форми, у нижній третині задньої поверхні лівого передпліччя, прямокутної форми. Проте потерпіла не демонструє механізм виникнення тілесного ушкодження у вигляді синця у середній третині лобної ділянки по центру, виявленого при обстеженні ( а. с. 71);
-протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 10.08.2022 з фото таблицею до нього, під час якого останній показав про обставини події та продемонстрував механізм нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , що мали місце 01.08.2022 (а. с. 72-76);

-висновком судово-медичної експертизи № 185 від 18.08.2022, згідно з яким механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених при обстеженні потерпілої ОСОБА_5 , може частково відповідати механізмові спричинення ушкоджень, продемонстрованому свідком ОСОБА_15 . Так, свідок демонструє спричинення тілесних ушкоджень у вигляді дефекту волосяного покрову з пошкодженням волосяних цибулин на волосистій частині голови у лобно- тім`яній ділянці, дещо справа. Проте свідок не демонструє механізм утворення тілесних ушкоджень у вигляді: синця у правій підлопатковій ділянці, синця у середній третині лобної ділянки по центру; саден: у нижній третині передньої поверхні правого передпліччя, лінійної форми, в ділянці тильної поверхні середньої фаланго вказівного пальця правої руки, неправильно прямокутної форми, у нижній третині задньої поверхні лівого передпліччя, прямокутної форми ( а. с. 78);
- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 за участю законного представника ОСОБА_26 від 10.08.2022 з фо тотаблицею до нього, під час якого останній показав про обставини події та продемонстрував механізм нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , що мали місце 01.08.2022 (а. с. 79-84);

- висновком судово-медичної експертизи № 184 від 18.08.2022, згідно з яким механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених при обстеженні потерпілої ОСОБА_5 , може частково відповідати механізмові спричинення ушкоджень, продемонстрованому свідком ОСОБА_29 . Так, свідок демонструє спричинення тілесних ушкоджень у вигляді дефекту волосяного покрову з пошкодженням волосяних цибулин на волосистій частині голови у лобно- тім`яній ділянці, дещо справа. Проте свідок не демонструє механізм утворення тілесних ушкоджень у вигляді: синця у правій підлопатковій ділянці, синця у середній третині лобної ділянки по центру; саден: у нижній третині передньої поверхні правого передпліччя, лінійної форми, в ділянці тильної поверхні середньої фаланги вказівного пальця правої руки, неправильно прямокутної форми, у нижній третині задньої поверхні лівого передпліччя, прямокутної форми ( а.с. 86);
- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 від 10.08.2022 з фото таблицею до нього, під час якого остання показала про обставини події та продемонструвала механізм нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , що мали місце 01.08.2022 (а. с. 87-93);

- висновком судово-медичної експертизи № 186 від 18.08.2022, згідно з яким механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених при обстеженні потерпілої ОСОБА_5 , може частково відповідати механізмові спричинення ушкоджень, продемонстрованому свідком ОСОБА_16 . Так, свідок демонструє спричинення потерпілій тілесних ушкоджень у вигляді дефекту волосяного покрову з пошкодженням волосяних цибулин на волосистій частині голови у лобно-тім`яній ділянці, дещо справа; синця у правій підлопатковій ділянці. Також за продемонстрованого свідком механізму частково могли виникнути тілесні ушкодження у вигляді саден у нижній третині передньої поверхні правого передпліччя, лінійної форми, в ділянці тильної поверхні середньої фаланги вказівного пальця правої руки, неправильно прямокутної форми, у нижній третині задньої поверхні лівого передпліччя, прямокутної форми. Проте свідок не демонструє механізм виникнення тілесного ушкодження у вигляді синця у середній третині лобної ділянки по центру, виявленого при обстеженні потерпілої ( а.с. 95);

- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_4 від 25.08.2022 з фото таблицею до нього, під час якого остання продемонструвала як наносила тілесні ушкодження ОСОБА_5 (а. с. 96-101) ;

- висновком судово-медичної експертизи № 198 від 26.08.2022, відповідно до якого механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених при обстеженні потерпілої ОСОБА_5 , може частково відповідати механізмові спричинення ушкоджень, продемонстрований підозрюваною ОСОБА_4 . Так, підозрювана демонструє спричинення потерпілій тілесних ушкоджень у вигляді дефекту волосяного покрову з пошкодженням волосяних цибулин на волосистій частині голови у лобно-тім`яній ділянці, дещо справа. Проте ОСОБА_4 не демонструє механізм виникнення усіх інших тілесних ушкоджень, виявлених при обстеженні потерпілої ( а.с. 103).

Згідно ст. 94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Всі досліджені в судовому засіданні письмові матеріали справи не викликають сумніву у суду з точки зору їх достовірності, належності, допустимості та є такими, що підтверджують обставини вчинення даного кримінального правопорушення.
У суду немає підстав не довіряти вказаним вище доказам, оскільки вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності та в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, допитавши обвинувачену ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, знайшла своє повне підтвердження в ході судового слідства.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного нею кримінального проступку, її особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове визнання вини.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , не виявлено.

Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не особа з інвалідністю, студентка ДНЗ «Сумський центр професійно-технічної освіти», розлучена, на утримання має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2006 р.н., ОСОБА_8 , 2004 р.н., ОСОБА_9 , 2018 р.н., за місцем проживання характеризується задовільно, компрометуючі матеріали по відношенню до неї відсутні (а. с. 106-112 ).

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
Суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Вимога додержання справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, якою гарантовано право кожного при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Зокрема, у п. 113 рішення у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року (заява №65550/01) ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення».

Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, які характеризують особу винної ОСОБА_4 , її відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що за вчинення останньою кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті у виді штрафу на користь держави.

На думку суду, призначення покараннч обвинуваченій забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Крім того, потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_4 заявлений цивільний позов, у якому вона просить стягнути з обвинуваченої на її користь 50 000 грн. як відшкодування моральної шкоди та стягнути витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 8 000 грн. (а. с. 34-35).

Обвинувачена ОСОБА_4 цивільний позов визнала на суму 500 грн.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілій моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь потерпілої, суд враховує роз`яснення пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», в якому зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди згідно з приписами п. 6.4 «Методичних рекомендацій» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 №35-13/797), враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що шкода потерпілій ОСОБА_5 завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_4 .

Аналізуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що заявлений потерпілою цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди у сумі 50 000 грн. є завищеним, тобто таким, що не відповідає характеру правопорушення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням вимог розумності і справедливості, які повинні враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

При цьому суд приймає до уваги, що потерпілій було заподіяно умисне легке тілесне ушкодження.

Як пояснила у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , спричинену їй моральну шкоду вона пов`язує із подією злочину, а також із тим, що у момент її побиття вона перенесла фізичний біль та страждання, яких зазнала у зв`язку з умисним заподіянням їй легких тілесних ушкоджень.

Отже, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , суд виходить із вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та засад розумності, виваженості та справедливості, при цьому враховуючи характер і обсяг душевних страждань потерпілої, а також те, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, гідності особи, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду, завдану внаслідок протиправних дій обвинуваченої у сумі 2 000 ( дві тисячі) грн.

Щодо стягнення із обвинуваченої ОСОБА_4 витрат на правову допомогу в розмірі 14 000 грн. суд приходить до наступного висновку.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником потерпілої адвокатом ОСОБА_6 надано до суду угоду № 31-22-ц від 29 серпня 2022 року про надання професійної правничої (правової) допомоги між ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 (свідоцтво № 204 від 28.11.2003 року) та довідку від 25 вересня 2022 року про оплату ОСОБА_5 його послуг на суму 8 000 грн. за складання позовної заяви про стягнення моральної шкоди та участь у судових засіданнях ( а.с. 23, 36).
23 листопада 2022 представник просив долучити довідку від 23 листопада 2022 року про оплату ОСОБА_5 його послуг на суму 14 000 грн. за складання позовної заяви про стягнення моральної шкоди та участь у судових засіданнях.
Суд вважає за необхідне в задоволенні зазначених вимог відмовити повністю з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу.
Згідно із ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», які знайшли своє відображення, як слушні, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 569/10915/17, судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80) від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36) від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 26.02.2015, у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Всупереч вимогам закону, суду були надані лише угода № 31-22-ц від 29 серпня 2022 року про надання професійної правничої ( правової ) допомоги між потерпілою та її представником та довідка за підписом адвоката ОСОБА_6 про оплату ОСОБА_5 8 000 грн, а надалі 14 000 грн. При цьому суду не надано розрахунок витраченого часу на правову допомогу, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором, який також відсутній в матеріалах провадження.
Крім того, угода про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити їх повністю або частково.
Водночас, у самому тексті вищезазначеної угоди, відсутні умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару та лише зазначається про обов`язок замовника оплатити таку професійну правову допомогу після підписання угоди, проте на підставі яких саме актів наданих послуг чи рахунків не зазначено.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, у суду відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом ОСОБА_6 та його клієнтом потерпілою ОСОБА_5 щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару у вказаному кримінальному провадженні, а тому суд приходить до висновку про відмову від стягнення вказаних коштів.
У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання за цим законом у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2 000 ( дві тисячі) гривень моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя