Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2270/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2023 р. м.Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному 21.08.2016 року в Єдиний державний реєстр досудового розслідування за № 0000551 за ч.2 ст.240 КК України, про передачу у власність держави речових доказів,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури звернулась до суду з клопотанням про спеціальну конфіскацію в дохід держави речових доказів, в обґрунтування якого зазначила, що слідчим відділенням Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області (на даний час - ВП №2 Коростенського РУП ГУНП) проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0000551 за ч.2 ст.240 КК України.

Встановлено, що 20.08.2016 близько 15 години 50 хвилин неподалік с. Обище працівниками поліції зупинений автомобіль марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 в якому перебували власник автомобіля ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Під час огляду салону автомобіля було виявлено воядний носос, генератор, 1 сачок, 2 лопати та каміння, яке за зовнішніми ознаками схоже на каміння бурштину загальною вагою близько 500 грам.

Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення 21.08.2016 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 за ч. 2 ст. 240 КК України.

В ході проведення огляду місця події від 20.08.2016, а саме ділянки автомобільної дороги неподалік с. Шебедиха, Олевського району, Житомирської області, в стані зупинки виявлено транспортний засіб марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 в середині якого в присутності ОСОБА_4 було виявлено та вилучено каміння схоже за зовнішніми ознаками на каміння бурштину сирцю.

22.08.2016 постановою слідчого вилучене в ході огляду місця події від 20.08.2016 року каміння схоже на каміння бурштину визнано речовим доказом по кримінальному провадженні.

Ухвалою Олевського районного суду справа № 287/305/16-к від 23.08.2016 накладено арешт на каміння схожого за зовнішніми ознаками на каміння бурштину сирцю.

27.08.2016 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000551 від 21.08.2016, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

20.03.2018 відповідно до акту приймання посилок з цінностями №12-зб вказане каміння вагою 0,5 кг. передане на тимчасове відповідальне зберігання Олевським ВП Коростенського ВП ГУНП у Житомирській області Державної установи «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44).

В ході здійснення досудового розслідування та після закриття кримінального провадження доля речових доказів слідчим не була вирішена.

Враховуючи, що кримінальне провадження №0000551 від 21.08.2016 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, а тому немає необхідності у подальшому зберіганні речових доказів, зазначених у клопотанні, а саме: каміння бурштину, яке перебуває на тимчасовому відповідальному зберіганні в Державній установі «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння в Україні», прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням про передачу речових доказів у власність держави.

Прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 подано заяву від 30.01.2023 про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала та просила задовольнити.

Дослідивши матеріали вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі клопотання, при цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в постанові Верховного Суду від 08 грудня 2020 року у справі №234/17070/19, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч.9 ст.100 КПК України про долю речових доказів вирішується судом.

Законність рішення слідчого про закриття кримінального провадження перевірено прокурором та визнано законним і обґрунтованим.

Оскільки, вказані вище речові докази, були предметом кримінального правопорушення, власника вилученого майна досудовим розслідуванням не встановлено - їх слід передати у власність держави.

З огляду на те, що немає необхідності у подальшому зберіганні речових доказів, зазначених у клопотанні, чинним законодавством не передбачено іншого порядку вирішення долі речових доказів, аніж зазначено у ст. 100 КПК України, клопотання є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 100 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про передачу у власність держави речових доказів задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 23.08.2016 по справі №287/305/16-к.

Речовий доказ в кримінальному провадженні №0000551 від 21.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, а саме: каміння бурштину, яке перебуває на тимчасовому відповідальному зберіганні в Державній установі «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння в Україні» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44), передати у власність держави.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1