ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1109/23 Справа № 206/3343/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2023 року про скасування щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

звільнення від відбування покарання з випробуванням, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2023 року задоволено подання представника Самарського РВ філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області, скасовано випробувальний термін, встановлений ОСОБА_7 вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2021 року, та ухвалено направити останнього для відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що враховуючи встановлені обставини невиконання засудженим покладених на нього судом обов`язків, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не повідомлення про зміну місця проживання, систематичне вчинення адміністративних правопорушень та приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 , будучи попередженим про наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, безвідповідально ставився до їх виконання, неодноразово отримував попередження про наслідки неявки на періодичну реєстрацію без поважних причин, не повідомив про неможливість з`явитись у встановлений день та час для проведення реєстрації, систематично притягався до адміністративної відповідальності, суд приходить до обґрунтованого висновку про небажання засудженого стати на шлях виправлення, в зв`язку із чим суд прийшов до висновку про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання представника Самарського РВ філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області, скасовано випробувальний термін, встановлений ОСОБА_7 вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2021 року.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що ствердження фахівців органу пробації про те, що стосовно ОСОБА_7 здійснюється досудове розслідування за ч. 2 ст. 307 КК України, є протиправним, оскільки відповідно до наданого органом пробації витягу з ЄРДР розслідування відбувається за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, при цьому жодній особі у цьому провадженні не пред`явлено підозру та не засуджено. Вказує, що ОСОБА_7 нічого не відомо про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.2 ст.130, ч.4 ст.126 КУпАП та відповідні постанови будуть оскаржені. Звертає увагу, що притягнення ОСОБА_7 за ч.1 ст.178, ч.1 ст.175-1 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки їх було складено безпідставно, вони не оскажувались, оскільки дільничий погрожував ОСОБА_7 "великими проблемами" та й на нього було накладено лише попередження. Вказує, що в порушення вимог ч.5 ст.166 КВК України органом пробації не було проведено з ОСОБА_7 жодної профілактичної індивідуальної бесіди. Зазначає, що 23 грудня 2021 року ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію, оскільки перебував у відрядженні і в нього зламалась машина, про що повідомляв орган пробації. Вказує, що 13 жовтня 2022 року ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію, оскільки перебував у відрядженні, однак на наступну дату за графіком прибув. Звертає увагу, що ОСОБА_7 не було роз`яснено вимоги про повідомлення органу пробації про зміну місця проживання у певний строк, а саме три дні. Вказує, що засуджений знаходиться у цивільному шлюбі, мешкає з цивільною дружиною, має постійне місце роботи, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджено вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2021 року за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з подальшим звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили, надійшло 11 жовтня 2021 року для виконання до Самарського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

25 жовтня 2022 року до суду першої інстанції надійшло подання органу пробації про скасування засудженому ОСОБА_7 випробувального терміну і направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2021 року.

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, попереджений про недопустимість скоєння повторних злочинів та систематичних адміністративних правопорушень, та органом пробації було винесено постанову про встановлення днів явки та реєстрації. Проте, засуджений ОСОБА_7 не з`явився до органу пробації 23 грудня 2021 року та 13 жовтня 2022 року, а також не повідомив орган пробації про зміну місця свого проживання, чим грубо нехтує покладеними вироком суду на нього обов`язками та ігнорує обов`язок періодичної реєстрації у уповноваженого органу з питань пробації. Також, ОСОБА_7 було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 175-1, ч. 4 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП. З наведених підстав суд прийшов до висновку про грубе порушення ОСОБА_7 умов відбування покарання з випробуванням та його стійке небажання виправитися, у зв`язку з чим скасував випробувальний термін та направив засудженого для відбування покарання.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може, виходячи з такого.

Задовольняючи подання уповноваженого органу з питань пробації з цих підстав, суд першої інстанції належним чином не перевірив, зокрема поважність причин неявки засудженого на реєстрацію у встановлені дні та не надав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах провадження та доводам засудженого.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 дійсно двічі не з`являвся на реєстрацію у встановлені органом пробації дати реєстрації, а саме 23 грудня 2021 року та 13 жовтня 2022 року.

Відповідно до п. 5 глави 12 розділу IV наказу Міністерства Юстиції України "Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі" від 29 січня 2019 року №272/5, поважними причинами неявки засудженої особи за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк відповідно до частини першої статті 34, частини першої статті 37, частини шостої статті 41 КВК України визнаються несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, які фактично позбавляють її можливості своєчасно прибути за викликом (документально підтверджені).

В апеляційній скарзі захисник неявку ОСОБА_7 23 грудня 2021 року на реєстрацію до органу пробації обґрунтовує перебуванням останнього у відрядженні, що на переконання апеляційного суду заслуговує на увагу, оскільки підтверджується посвідченням про відрядження № НОМЕР_1 .

Отже, на переконання апеляційного суду, у зв`язку із відрядженням, в якому ОСОБА_7 знаходився у період часу з 22 жовтня 2021 року по 29 жовтня 2021 року, останній не з`явився 23 грудня 2021 року на реєстрацію до органу пробації з поважних причин.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність поважності причин неявки засудженого на реєстрацію 13 жовтня 2022 року, оскільки з наданої засудженим на підтвердження поважності неявки до органу пробації копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого не вбачається, яким саме медичним органом вона видана, оригінал довідки суду надано не було, при цьому відповідно до відповіді КНП «Міська клінічна лікарня №6»ДМР, наданої на запит органу пробації, ОСОБА_7 в період часу з 22 грудня 2022 року по 25 грудня 2022 року за медичною допомогою до лікувального закладу не звертався.

Разом з тим, на переконання апеляційного суду, одна неявка засудженого на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації з неповажних причин не свідчить про наявність умислу у засудженого на ухилення від виконання покладеного на нього вироком суду обов`язку чи систематичність характеру таких дій.

Що стосується висновків суду першої інстанції про невиконання ОСОБА_7 іншого обов`язку, покладеного на нього вироком суду, а саме повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, слід зазначити наступне.

З аналізу тексту підписки ОСОБА_7 від 28 жовтня 2021 року про роз"яснення йому покладених на нього вироком суду обов"язків слідує, що остання не містить жодних часових обмежень або вимог щодо того, протягом якого часу з моменту зміни місця проживання засуджений має повідомити про цей факт орган пробації.

Не містить вказаних вимог і вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2021 року, яким покладено на ОСОБА_7 такий обов`язок.

Так, засуджений ОСОБА_7 , прибувши відповідно до графіку реєстрації 22 вересня 2022 року до органу пробації, повідомив відповідного представника органу пробації про зміну місця свого проживання.

Однак, вказані обставини суд першої інстанції залишив поза увагою та за відсутності у матеріалах справи доказів наявності умислу у засудженого на ухилення від виконання покладеного на нього обов`язку дійшов помилкового висновку про наявність підстав про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Отже, наведеними у провадженні доказами не підтверджується, що ОСОБА_7 систематично порушував покладені на нього вироком суду обов`язки, а відтак у суду не було підстав для скасування звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, посилаючись на систематичність притягнення засудженого до адміністративної відповідальності, уповноважений орган з питань пробації у поданні формально вказав на наявність щодо нього постанов про притягнення до адміністративної відповідності та за якою статтею він здебільшого притягався до відповідальності, ретельно не перевіривши, коли саме ОСОБА_7 було притягнуто до відповідальності за ці правопорушення, чи було роз`яснено йому на той час його обов`язки за вироком, чи сплачено або звернено до виконання накладені на засудженого адміністративні стягнення, та чи є вони погашеними на момент розгляду цього подання, що, у сукупності з вищезазначеними обставинами, давало б підстави зробити висновок про бажання або небажання засудженого стати на шлях виправлення.

При цьому суд першої інстанції, залишивши без належної перевірки вищенаведені питання та без ретельного дослідження відомостей про особу засудженого і наданих уповноваженим органом з питань пробації даних про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, прийшов до висновку про систематичне вчинення ОСОБА_7 правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, і про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З огляду на викладне апеляційний суд вважає, що матеріали провадження не містять даних, які прямо свідчили про стійке небажання засудженого стати на шлях виправлення та виконувати покладені на нього обов`язки, що свідчить про передчасність внесення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана ухвала, як така, що не відповідає фактичним обставинам провадження стосовно систематичного ухилення засудженого від виконання покладених на нього обов`язків та небажання стати на шлях виправлення, підлягає скасуванню, а в задоволенні подання органу пробації про скасування випробувального терміну та направлення ОСОБА_7 для відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2023 року про скасування щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання представника Самарського РВ філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області про скасування ОСОБА_7 випробувального терміну, встановленого вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4