ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3778/22 Справа № 191/2157/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2022 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2022 року клопотання засудженого задоволено, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі умовно достроково, на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 17 днів.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що за час відбування покарання ОСОБА_7 довів своє виправлення. Так, ним отримано 9 заохочень за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці, він працевлаштований на виробництві установи, де позитивно характеризується, до роботи з благоустрою ставиться позитивно, приймає участь у диференційованій програмі виховного впливу, робить позитивні висновки, не піддається негативному впливу з боку інших засуджених та користується авторитетом серед інших, має шість стягнень, які погашені та не можуть бути прийняті до уваги, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість умовно-дострокового звільнення цього засудженого.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого відмовити.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що висновки суду є необґрунтованими і не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що за час відбування покарання засуджений на шлях виправлення не став, оскільки висновком комісії від 13 серпня 2021 року йому було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України як такому, що не довів свого виправлення. Крім того судом не враховано дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, вже звільнявся від відбування покарання відповідно до ЗУ Про амністю після чого вчинив новий злочин. Вказує, що судом не прийнято до уваги те, що засуджений працює на виробництві періодично, а не весь час.

За таких обставин прокурор вважає, що ухвала Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2022 року підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив в задоволенні подання відмовити, зазначивши, що засуджений не довів свого виправлення; засудженого ОСОБА_9 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, вказавши, що за час відбування покарання має заохочення та довів своє виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до висновку про обгрунтованість апеляційної скарги з наступних підстав.

Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК Україниумовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

На переконання колегії суддів, наведених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Так, з фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі перебуває з 13.05.2015 року та на даний час відбуває покарання за вироком

Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.12.2014 р., будучи засудженим за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Крім того, ОСОБА_7 у минулому вже звільнявся від покарання на підставі акту амністії, втім у подальшому вчиняв нові умисні злочини.

На час вирішення питання про застосування до цього засудженого положень ст. 81 КК України останній відбув близько 3/4 частин призначеного йому покарання, що об`єктивно не є достатнім для досягнення щодо нього мети кримінального покарання, з урахуванням відомостей про його особу, а невідбута ним частина покарання є значною за тривалістю.

Крім того, за час утримання у Вільнянському СІЗО з 11.04.2014 р. до 21.04.2015 р. ОСОБА_7 допускав порушення режиму утримання, за що отримав чотири стягнення; відбуваючи покарання у ДУ Синельниківська виправна колонія №94 у період з 13.05.2015 р. до цього часу, тобто більше, ніж вісім років, цей засуджений хоч і характеризується досить позитивно, та має дев`ять заохочень, втім даний факт не свідчить, що він довів своє виправлення та готовий до звільнення з виправної установи з огляду на те, що вказані заохочення були ним отримані починаючи лише з вересня 2018 року, а також до ОСОБА_9 застосовувалися і стягнення, останнє із них - 09.02.2018 р. у виді догани.

Крім того, ОСОБА_9 15.11.2018 року було відмовлено у зміні умов тримання, як особі, що не стає на шлях виправлення.

В подальшому, 30.09.2020 року, останьому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким як особі, що не довела своє виправлення.

Крім того, ОСОБА_9 13.08.2021 року комісією установи вже було відмовлено в умовно - достроковому звільненні в порядку ст 81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.

Також слід зазначити, що матеріалами не встановлено, що працевлаштування ОСОБА_7 є тривалим та відбувається на протязі всього часу відбування покарання, оскільки зазначено лише про його працевлаштування на теперішній час.

На думку колегії суддів, обставини, якими підтверджується виправлення останнього до повного відбуття ним призначеного покарання, мають бути надзвичайно вагомими, втім таких обставин щодо ОСОБА_7 не вбачається.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про доведеність виправлення засудженого ОСОБА_9 та наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки наявні в матеріалах справи відомості не свідчать про системний характер виправлення цього засудженого і про те, що воно поза розумним сумнівом доведене сумлінним ставленням до праці і поведінкою останнього.

У зв`язку із викладеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, із постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2022 року, якою задоволено клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

____________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13