УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року

м. Київ

Справа № 139/991/19

Провадження № 51-259 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золотогірка Мурованокуриловецького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу положень ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 вирішено рахувати з моменту звернення вироку до виконання та затримання останнього. Залишено щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили. Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком 05 липня 2019 року близько 15:00 год (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 прийшов до річки в с. Золотогірка Мурованокуриловецького району Вінницької області неподалік садиби ОСОБА_5 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , де побачив малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом, діючи умисно, достовірно знаючи про малолітній вік

ОСОБА_6 , ОСОБА_4 покликав останню до себе та, скориставшись своєю фізичною перевагою, відсутністю сторонніх осіб та вразливим станом малолітньої ОСОБА_6 , яка в силу відсутності розуміння характеру і значення направлених проти неї протиправних дій не могла протидіяти та чинити йому опір, ввів до її піхви палець своєї руки.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 225/98 від 19.07.2019 у

ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: садно по внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, садно по внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині, група подряпин в нижньо-внутрішньому квадраті правої сідниці, повний розрив дівочої перетинки згідно цифри «6» годинникового циферблату з надривом пристінку піхви навпроти даного розриву та гіперемією слизової навколо цих ушкоджень. Розрив дівочої перетинки згідно цифри «6» годинникового циферблату з надривом пристінку піхви навпроти цього розриву та гіперемією слизової навколо даних ушкоджень могли утворитися 05.07.2019 від дії тупого продовгуватого предмету при введенні його в отвір піхви.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 152 КК України, а саме як вчинення дії сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи, - зґвалтування, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані судові рішення і закрити кримінальне провадження.

На обґрунтування своїх вимог засуджений посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про доведеність його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, оскільки вказаний злочин він не вчиняв, а судові рішення ґрунтуються виключно на показаннях потерпілої, які не узгоджуються з показаннями свідків та висновками медичних документів.

Стверджує, що суди не взяли до уваги те, що у нього із матір`ю потерпілої ОСОБА_8 давні неприязні відносини, а тому вона його обмовила та надала неправдиві показання.

Крім цього, вказує у касаційній скарзі, що впізнання особи ОСОБА_4 було проведено з порушенням вимог ст. 228 КПК України, потерпіла не вказала на нього як на особу, яка вчинила щодо неї насильницькі дії.

Також зазначає, що в ході слідчого експерименту було порушено вимоги ч. 6 ст. 240 КПК України щодо складання протоколу за результатами слідчої дії, у якому, на думку засудженого, не описано ті події, які відбувались, не зазначено всіх учасників слідчої дії.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Щодо доводів засудженого ОСОБА_4 про те, що досліджені докази не підтверджують його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, а в основу обвинувального вироку покладені лише недостовірні показання потерпілої малолітньої ОСОБА_6 , колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Зі змісту ухвали апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року вбачається, що захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4 подавав апеляційну скаргу, яку підтримав засуджений та доводи якоїза змістом здебільшого є аналогічними доводам касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 .

Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , обґрунтовано вказав, що висновок про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Як убачається з копії вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2022 року, суд першої інстанції, дійшовши висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України, послався насамперед на показання потерпілої малолітньої ОСОБА_6 , яка пояснила, що влітку, коли вона гостювала у дідуся та бабусі, дядько ОСОБА_9 кликав її до ярка, де засунув їй мізинець до статевих органів, після чого в неї з`явилась кров на спідній білизні. Про те, що забруднилась білизна, вона розповіла бабусі. Підтвердила, що дядько ОСОБА_9 наказував їй нікому про це не говорити.

При повторному допиті вона підтвердила, що дядько ОСОБА_9 грався з нею, чіпав мізинцем, вказавши на статеві органи, від чого потерпіла відчула біль. Прибігши від річки до подвір`я, вона поскаржилась бабусі, що у неї кров на трусиках. Крім того, розповідала про це братику, сестричці та мамі.

Також місцевий суд дослідив покази законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , судово-медичного експерта ОСОБА_12 , які узгоджуються з показаннями потерпілої малолітньої ОСОБА_6 .

Окрім показів потерпілої та зазначених вище свідків, суд також вказав, що вина ОСОБА_4 підтверджується й іншими доказами, зокрема:

рапортом ст. ДОП СП Мурованокуриловецького відділу поліції ОСОБА_13 , зареєстрований за №678 від 08.07.2019, згідно з яким на його мобільний телефон № НОМЕР_1 зателефонував головний спеціаліст у справах дітей Мурованокуриловецької РДА ОСОБА_14 , яка повідомила, що 06.07.2019 року до директора районного центру соціальних служб для сім`ї дітей і молоді ОСОБА_15 надійшло анонімне звернення з с. Житники Мурованокуриловецького району (як встановлено в судовому засіданні, повідомлення надійшло від ОСОБА_16 , якій про обставини стало відомо від ОСОБА_17 ) про те, що у малолітньої ОСОБА_6 на спідній білизні були чітко виражені плями бурого кольору, схожі на кров. Малолітню ОСОБА_6 було доставлено до Мурованокуриловецької ЦРЛ для обстеження лікарем акушер-гінекологом;

протоколом огляду місця події від 10.07.2019 та фототаблицею до нього, згідно з яким оглянуто садибу по АДРЕСА_1 , де на штахетах виявлено дитячі плавки, які в ділянці паху мають сліди бурого кольору. Їх вилучено та упаковано в спецпакет і опечатано;

актом судово-медичного обстеження неповнолітньої ОСОБА_6 №209 від 09.07.2019, згідно з яким експерт ОСОБА_12 виявив у неї такі тілесні ушкодження: садно по внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, садно по внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині, групу подряпин в нижньо-внутрішньому квадраті правої сідниці, повний розрив дівочої перетинки згідно цифри «6» годинникового циферблату з надривом пристінку піхви навпроти даного розриву та гіперемією слизової навколо цих ушкоджень. Повний розрив дівочої перетинки згідно цифри «6» годинникового циферблату з надривом пристінку піхви навпроти цього розриву та гіперемією слизової навколо цих ушкоджень могли утворитися 05.07.2019 від дії тупого продовгуватого предмету при введенні його в отвір піхви.

Оцінивши вказані вище та інші докази, покладені в основу вироку, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Спростовуючи доводи скарги про порушення під час проведення слідчого експерименту та при складанні протоколу за результатом слідчої дії суд першої інстанції вказав, що в описовій частині протоколу вказано про залучення до проведення слідчої дії законного представника, інспектора-криміналіста, понятих і психолога, а також був присутній прокурор. Зазначене підтверджується відеозаписом вказаної слідчої дії, який був досліджений в судовому засіданні, тому суд обґрунтовано вказав, що відсутність підпису психолога в протоколі слідчої дії не має наслідком визнання його недопустимим доказом.

Апеляційний суд, перевіривши доводи скарги щодо допущених порушень під час проведення слідчого експерименту за участю малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , зазначив, що під час досудового розслідування слідчий експеримент було проведено з дотриманням вимог ст. 240 КПК України.

Стосовно доводів про порушення при проведенні впізнання за фотознімками колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції погодився з доводами сторони захисту щодо порушення порядку проведення слідчої дії, передбаченого ст. 228 КПК України, оскільки з відеозапису вказаної слідчої дії не зрозуміло, кого саме впізнала потерпіла, особу, яка вчинила щодо неї інкриміновані дії, чи просто знайомого.

Тому суд визнав недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 жовтня 2019 року. Тобто вказаний доказ не покладений судом в основу обвинувального вироку на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Вінницький апеляційний суд, переглянувши вирок в апеляційному порядку, дав належну оцінку доводам апеляційної скарги захисникаОСОБА_7 , яку підтримав засуджений ОСОБА_4 , й обґрунтовано залишив її без задоволення, а вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2022 року - без зміни. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3