Провадження 11-кп/824/741/2023 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002968 від 17.11.2021 за апеляційними скаргами прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 , та обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року,-

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської обл., м. Білгород Дністровський, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, засуджено,

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;

на підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_10 покладено обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого, засуджено,

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;

на підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , не судимого, засуджено,

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;

на підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , 17 листопада 2021 року, приблизно о 19 годині, з метою таємного викрадення чужого майна, попередньо вступивши між собою у злочинну змову, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою підготовлених інструментів зламали вікно квартири АДРЕСА_5 , та проникши в приміщення вищевказаної квартири викрали особисте майно ОСОБА_12 на загальну суму 53 276,43 грн., чим завдали останньому матеріальних збитків у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинувачених, указав на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених через м`якість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд необґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши останніх від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Вважав, що судом не надано належної і достатньої правової оцінки підвищеному рівню суспільної небезпеки, особам обвинувачених, тяжкості та обставинам вчиненого ними кримінального правопорушення. Зауважив, що місцевим судом також не було враховано те, що обвинувачені не працевлаштовані та у них відсутні міцні соціальні зв`язки. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 кожному окремо призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В апеляційні скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, указав на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що місцевим суд не взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 визнав вину в повному обсязі, розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Також вважав, що місцевим судом не враховано в повній мірі дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки. Крім цього, захисник зауважив, що обвинувачений ОСОБА_8 матеріальну шкоду потерпілому відшкодував в повному обсязі, та потерплий не має будь-яких претензій до обвинуваченого. З урахуванням наведеного вважав, що суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_8 менш суворе покарання в межах санкції статті. Просив вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та призначити ОСОБА_8 нове покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосування положень ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , відтворивши зміст апеляційної скарги захисника, просив також змінити вирок в частині призначеного йому покарання та призначити йому нове покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосування положень ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, указав на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що місцевим суд не взяв до уваги те, що він визнав вину в повному обсязі, розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Також вважав, що місцевим судом не враховано в повній мірі дані, що характеризують його особу, а саме те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, має стійкі соціальні зв`язки. Крім цього, апелянт зауважив, що він матеріальну шкоду потерпілому відшкодував в повному обсязі, та потерпілий не має будь-яких претензій до нього. З урахуванням наведеного вважав, що суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити йому менш суворе покарання в межах санкції статті. Просив вирок змінити в частині призначеного йому покарання та призначити йому нове покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосування положень ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав та заперечував щодо задоволення усіх інших апеляційних скарг; захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційних скарг захисника ОСОБА_11 та обвинувачених, та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора; обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та підтримали вимоги поданих ними апеляційних скарг та апеляційної скарги захисника; обвинуваченого ОСОБА_10 , який також заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та підтримав вимоги апеляційних скарг захисника та обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Висновки суду щодо встановлених обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, та правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України апеляційним судом не перевіряються.

Щодо доводів апеляційних скарг прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 , та обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

За змістом ч.1 і ч.2 ст. 65 КК України покарання призначається судом у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції указаних вимог закону при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було дотримано у повному обсязі.

Так, призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.3 ст. 185 КК України суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення,яке є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання, якими суд визнав щире каяття кожного з обвинувачених, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання кожного з обвинувачених, дані, що характеризують особу кожного з обвинувачених.

Так обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, одружений та має на утриманні трьох малолітніх дітей 2014 та 2019 років народження.

Обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, офіційно не одружений.

Обвинувачений ОСОБА_10 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, одружений та має на утриманні малолітню дитину 2020 року народження.

Крім цього, судом враховано те, що обвинувачені відшкодували заподіяну потерпілому шкоду та потерпілий до них претензій матеріального та морального характеру не має, просив призначити кожному з обвинувачених покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене судом кожному з обвинувачених покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особам кожного з обвинувачених та відповідає меті покарання, визначеній ч.2 ст. 50 КК України. Підстав для зменшення вказаного розміру покарання, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах прокурора, захисника та обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , колегія суддів не вбачає.

Також не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах провадження доводи прокурора, захисника та обвинувачених про неправильне застосування судом вимог ст. 75 КК України щодо кожного з обвинувачених

За змістом ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого кримінального правопрушення, особу винного та інших обставинах справи.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушеньяк засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, дані про особу кожного з обвинувачених, наявністьу кожного з обвинувачених обставини, що пом`якшуює покарання, а також повне відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди, у зв`язку з чим потерпілий просив суд не позбавляти воліобвинувачених, відношення кожного з обвинувачених до наслідків вчиненого, відсутність у кожного з них обставин що обтяжують покарання, приводять колегію суддів до переконання щодо обґрунтованості висновків суду про можливість виправлення кожного з обвинувачених без ізоляції від суспільства та можливість звільнення їх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Установлені колегією суддів дані, які з позитивної сторони характеризують кожного з обвинувачених, поведінка обвинувачених після вчинення кримінального правопорушення, усвідомлення кожним з них протиправності своєї поведінки та виконання ними обов`язку по відшкодуванню шкоди та зміна поведінки обвинувачених після вчинення кримінального правопорушення указують на те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дійсно розкаялись у вчиненні кримінального правопорушення.

Всі ці дані у сукупності приводять колегію суддів до висновку про можливість виправлення кожного з обвинувачених без відбування покарання, що указує на правильність висновків суду першої інстанції про можливість застосування до покарання, призначеного обвинуваченим, положень ст. 75 КК України.

Доводи прокурора щодо неправильності застосування статті 75 КК України не можуть бути взятими до уваги, адже вони не відповідають фактичним обставинам справи та даним про особу кожного з обвинувачених.

Разом тим, доводи захисника ОСОБА_11 та обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про можливість зменшення обвинуваченим тривалості встановленого судом іспитового строку не ґрунтуються на матеріалах справи.

З урахуванням даних що характеризують особу кожного з обвинувачених, тяжкість вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення та обставини його вчинення приводять колегію суддів до переконання про правильність визначення судом першої інстанції кожному з обвинувачених тривалості іспитового строку у максимальному розмірі, передбаченому ч.4 ст. 75 КК України.

Враховуючи вище викладене, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідає вимогам закону, підстав для зміни чи скасування цього вироку колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора Святошинської окружної прокуратури, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2022 щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4