Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/2126/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 753/8639/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: ч. 1 ст. 111 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року у кримінальному провадженні № 0002630 від 28 вересня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Камінь-Каширськ Волинської області, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 року та № 1689- VII від 07 жовтня 2014 року), і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією всього майна.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду громадянин України ОСОБА_7 , будучи суддею апеляційного суду Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим), вчинив державну зраду, а саме умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України надавав іноземній державі - Російській Федерації (далі - РФ) та її представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, за таких обставин.

ОСОБА_7 , обіймаючи посаду судді апеляційного суду АР Крим (відповідно до Постанови Верховної Ради України № 5447-VIвід 16 жовтня 2012 року), маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту окупації РФ території АР Крим та міста Севастополя починаючи з лютого 2014 року, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення і функціонування в АР Крим та місті Севастополі системи органів державної влади РФ, у тому числі судової, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, порушуючи присягу судді, діючи добровільно і умисно на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, упродовж березня-грудня 2014 року, знаходячись за місцем розташування апеляційного суду АР Крим, по вулиці Павленко, 2, у місті Сімферополі АР Крим, діючи в інтересах РФ, використовуючи теоретичні знання і практичні навички, отримані в Україні, продовжив здійснювати «правосуддя» на підставі ч. 5 ст. 9 Федерального конституційного закону РФ № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів - Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» до утворення та початку діяльності на зазначених окупованих територіях України судів РФ з винесенням рішень за російським матеріальним та процесуальним правом як суддя незаконно створених на тимчасово окупованій території України судових органів РФ, чим забезпечив посилення тимчасової окупації півострова Крим та функціонування незаконно створеної судової системи країни-аргесора.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, упродовж березня-листопада 2014 року суддя апеляційного суду АР Крим, громадянин України ОСОБА_7 , знаходячись на території АР Крим, з метою отримання можливості продовжити надавати допомогу РФ у проведенні підривної діяльності проти України та забезпечити подальшу окупацію території АР Крим, свідомо та умисно підготував і подав до Вищої кваліфікаційної колегії суддів РФ особисту заяву про рекомендацію на вакантну посаду судді Верховного Суду Республіки Крим РФ та необхідний для цього пакет документів, передбачений ч. 6 ст. 5 Закону РФ «Про статус суддів в Російській Федерації». Після цього ОСОБА_7 за власноруч складеною заявою прийняв участь у проведенні конкурсу на заміщення вакантної посади судді РФ на окупованій території АР Крим і подав наступні документи: копію документу, що посвідчує особу претендента як громадянина РФ; копію документу, підтверджуючого отримання вищої юридичної освіти; копії трудової книжки, інших документів про трудову діяльність; власноруч заповнені та підписані анкету, яка містить біографічні відомості, відомості про доходи, майно, що йому належить на праві власності, та обов`язки майнового характеру, а також відомості про доходи подружжя та неповнолітніх дітей претендента, про майно, яке належить їм на праві власності, та обов`язки майнового характеру, - чим підтвердив особисту згоду сприяти виконанню функцій представника судової влади країни, яка окупувала АР Крим.

Внаслідок зазначених свідомих та умисних дій ОСОБА_7 , спрямованих на спричинення шкоди суверенітетові та територіальній цілісності України, які виразились у наданні допомоги державним органам РФ у проведенні підривної діяльності проти України та продовження окупації частини її території, тобто державної зради, за результатами проведеного державними органами РФ конкурсу Указом Президента РФ від 19 грудня 2014 року № 786 діючий суддя судової влади України, громадянин України ОСОБА_7 призначений на посаду судді Верховного Суду Республіки Крим РФ на окупованій території АР Крим та продовжив здійснення «правосуддя» вже як суддя Верховного Суду Республіки Крим РФ.

Своїми діями, які виразились у забезпеченні діяльності на окупованій території України органу судової влади як невід`ємної частини федеральних органів влади РФ, що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, завдяки чому окупація триває, ОСОБА_7 вчинив державну зраду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить обвинувальний вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпанням можливості їх отримати.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

А саме, в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на копії таких документів: рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 304/пс-12 від 09 жовтня 2012 року щодо рекомендування обрання безстроково на посаду судді апеляційного суду АР Крим; Постанови Верховної Ради України від 16 жовтня 2012 року № 5447-VI про призначення ОСОБА_7 безстроково на посаду судді. Однак копії, а не оригінали, документів не можуть бути джерелом доказування у кримінальному провадженні.

Крім того, вирок містить посилання на Постанову Верховної Ради України від 19 квітня 2016 року № 1304-VIII, якою ОСОБА_7 звільнений з посади судді апеляційного суду АР Крим у зв`язку з порушенням присяги судді. На думку захисника, указане свідчить про те, що на день ухвалення оскаржуваного вироку ОСОБА_7 вже не був суб`єктом інкримінованого йому злочину.

До своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 долучив клопотання в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України про повторне дослідження апеляційним судом доказів, а саме: копії рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 304/пс-12 від 09 жовтня 2012 року; копії Постанови Верховної Ради України від 16 жовтня 2012 року № 5447-VI«Про обрання суддів»; Постанови Верховної Ради України від 19 квітня 2016 року № 1304-VIII«Про звільнення судді».

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг на вирок суду першої інстанції не надійшло.

Прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в яких вона, посилаючись на безпідставність доводів апелянта, просить залишити без змін вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 був повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ст. 297КПК України, шляхом опублікування такого повідомлення у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 в підтримку доводів і вимог своєї апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважала вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглянувши в порядку спеціального судового розгляду, за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні державної зради, тобто діяння, умисно скоєному громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, а саме надання іноземній державі (РФ) та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Такі висновки суд першої інстанції обґрунтував сукупністю письмових доказів, зокрема:

- копіями рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 304/пс-12 від 09 жовтня 2012 року, яким ОСОБА_7 рекомендовано для обрання на посаду судді апеляційного суду АР Крим безстроково, та Постанови Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 16 жовтня 2012 року № 5447-VI, якою суддю ОСОБА_7 , раніше обраного безстроково, обрано на посаду судді апеляційного суду АР Крим;

- повідомленням Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України від 03 червня 2015 року № 14/5/2-575 про те, що ОСОБА_7 знаходиться на території АР Крим;

- протоколом огляду офіційного сайту Президента РФ від 07 квітня 2015 року та додатками до нього, згідно з якими п.п. «а» п. 2 Указу Президента РФ «Про призначення суддів федеральних судів» від 19 грудня 2014 року № 786 ОСОБА_7 призначений суддею Верховного Суду Республіки Крим;

- даними, які містяться у листі Міністерства юстиції України від 21 березня 2016 року № 2911-0-26-16/12.1 з додатками, протоколі огляду документів від 02-15 серпня 2016 року, протоколі огляду офіційного сайту Верховного Суду Республіки Крим від 15 березня 2017 року з додатками, відповідно до яких упродовж 2014-2016 років ОСОБА_7 здійснював «правосуддя» як суддя незаконно створених на території АР Крим апеляційного суду Республіки Крим та в подальшому Верховного Суду Республіки Крим;

- відповіддю Адміністрації Президента України від 28 вересня 2016 року № 03-01/3021 про те, що клопотання про вихід ОСОБА_7 з громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства не надходило;

- Постановою Верховної Ради України «Про звільнення судді» від 19 квітня 2016 року № 1304-VIII, якою ОСОБА_7 звільнено з посади судді апеляційного суду АР Крим у зв`язку з порушенням присяги судді.

Оцінивши в сукупності та взаємозв`язку представлені стороною обвинувачення письмові докази, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про те, що громадянин України ОСОБА_7 , обіймаючи посаду судді апеляційного суду АР Крим, після початку окупації РФ території України - АР Крим та міста Севастополя, умисно та свідомо продовжив здійснювати «правосуддя» як суддя незаконно створених РФ на цій окупованій території України апеляційного суду Республіки Крим та в подальшому - Верховного Суду Республіки Крим, керуючись російським законодавством, тобто виконував функції представника судової влади країни-агресора і забезпечив функціонування незаконно створеної судової системи, що призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові Крим, тим самим вчинив державну зраду.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах справи, які підтверджено доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими за визначеними у ст. 94 КПК України критеріями.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що покладені в основу обвинувального вироку копії рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 304/пс-12 від 09 жовтня 2012 року та Постанови Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 16 жовтня 2012 року № 5447-VI не можуть бути джерелом доказування, оскільки не являються оригіналами, - є неприйнятними.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, копії рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 304/пс-12 від 09 жовтня 2012 року, яким суддю Джанкойського міськрайонного суду АР Крим ОСОБА_7 , раніше обраного безстроково, рекомендовано для обрання на посаду судді апеляційного суду АР Крим безстроково (т. 5 а.п. 45-46), та Постанови Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 16 жовтня 2012 року № 5447-VI, якою ОСОБА_7 обрано на посаду судді апеляційного суду АР Крим (т. 5 а.п. 48), були отримані від Верховної Ради України на запит органу досудового розслідування в порядку ст. 93 КПК України про надання належним чином завірених копій постанов про призначення з-поміж інших судді ОСОБА_7 та документів, які стави підставою для його призначення (т. 5 а.п. 31-40, 41).

Зазначені належним чином завірені копії документів, що витребувані та отримані слідством у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, належать державним органам України, є загальнодоступними та сумніву в достовірності їх змісту не викликають, а відтак, всупереч твердженням захисника, були правильно використані судом при ухваленні вироку.

Також неспроможними є посилання апелянта стосовно того, що на день ухвалення обвинувального вироку ОСОБА_7 вже не був суб`єктом злочину, оскільки Постановою Верховної Ради України «Про звільнення судді» від 19 квітня 2016 року № 1304-VIIIзвільнений з посади судді апеляційного суду АР Крим у зв`язку з порушенням присяги судді (т. 5 а.п. 151).

Диспозицією ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 року, № 1689-VIIвід 07 жовтня 2014 року) передбачено кримінальну відповідальність за державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Суб`єктом цього злочину може бути тільки громадянин України.

Судом першої інстанції на підставі сукупності належних, достовірних та допустимих доказів встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , будучи суддею апеляційного суду АР Крим, надавав іноземній державі (РФ) та її представникам допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, а саме здійснював «правосуддя» від імені іноземної держави (РФ), чим забезпечив функціонування незаконно створених РФ судових органів, становлення та зміцнення окупаційної влади РФ на території України.

Та обставина, що на день ухвалення оскаржуваного вироку ОСОБА_7 вже був звільнений з посади судді апеляційного суду АР Крим у зв`язку з порушенням присяги судді не свідчить про те, що він не являється суб`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та не звільняє його від кримінальної відповідальності за вчинені ним діяння за тих обставин, що визнані судом доведеними.

Будь-яких інших доводів з приводу недоведеності пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не містить.

Що стосується тверджень захисника в судовому засіданні про те, що суду першої інстанції слід було оголосити обвинуваченого ОСОБА_7 у розшук, то вони не свідчать про порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297цього Кодексу, в тому числі за ст. 111 КК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Ухвалюючи рішення про здійснення спеціального судового провадження щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував, що обвинувачений, який у визначеному законом порядку проінформований про розпочате стосовно нього кримінальне провадження та проведення досудового розслідування, понад 6 місяців переховується від органів слідства та суду і фактично знаходиться на тимчасово окупованій території України - в АР Крим (т. 2 а.п. 123-125).

Положення ч. 3 ст. 323 КПК України не вимагають оголошення обвинуваченого у розшук судом для здійснення спеціального судового провадження.

Спеціальне судове провадження щодо ОСОБА_7 здійснено з дотриманням вимог ст. 323 КПК України, за участю захисника ОСОБА_6 , з повідомленням обвинуваченого шляхом опублікування повісток про виклики в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду.

У цьому кримінальному провадженні суд першої інстанції врахував специфіку спеціального судового провадження, зберігаючи об`єктивність та безсторонність, приділив особливе значення охороні прав і законних інтересів обвинуваченого як учасника провадження, яке відбулося за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, що до нього була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України.

За результатами повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні державної зради за викладених у вироку обставин.

Всупереч твердженням апелянта, такі висновки суду відповідають фактичним даним кримінального провадження та підтверджуються сукупністю представлених стороною обвинувачення та досліджених в судовому засіданні доказів, які є достовірними, належними і допустимими, а в своїй сукупності та взаємозв`язку - достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

За встановлених та викладених судом у вироку фактичних обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 року і № 1689-VIIвід 07 жовтня 2014 року).

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4