Справа № 451/1511/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/800/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 22 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 22 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушенн, передбаченого ч.2 ст.271 КК України, та виправдано за ч.2 ст.271 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання згідно ухвали слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 20.09.2013 року - скасовано.

Провадження у справі за цивільним позовом законного представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - ОСОБА_12 до ОСОБА_7 , ТзОВ "Стоянівнасіння" про відшкодування моральної шкоди - закрито у зв`язку із відмовою від позову, у відповідності до заяви від 24.06.2020 року.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Згідно оскаржуваного вироку органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він згідно наказу №29-К від 29.11.2012 року, перебуваючи на посаді директора ТзОВ «Стоянівнасіння», будучи відповідальним за стан умов праці та дотримання трудового законодавства, допустив до роботи ОСОБА_10 з яким не укладено трудового договору, не видано наказу про прийняття на роботу та здійснював недостатній контроль за загальним станом охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та за дотриманням працівниками вимог інструкцій з охорони праці, порушив вимоги розділу ІІІ Основні обов`язки працівників, п. 3.4.13 Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці 07.02.2000 №18, п.п. 1.1., п. 3.3.8 Правил техніки безпеки і виробничої санітарії для підприємств по збереженню і переробці зерна, затверджених наказом Міністерства хлібопродуктів СРСР 18.04. 1988 року № 99, який виразився в незабезпечені встановленню в завальній ямі складу №4 металевої решітки, що запобігає падінню людей.

Вказані вище порушення, на думку органу досудового слідства, в комплексі, призвели до того, що 12.12.2012 року ОСОБА_10 знаходячись на території ТзОВ «Стоянівнасіння», що в с. Стоянові по вул. І.Франка, 85, Радехівського району, під час проведення робіт по завантаженню автомобіля зерном сої через нурійну башню складу №4, з метою пробивання зернопроводу, зайшов у завальну яму заповнену зерном сої, в якій були відсутні металеві решітки, де його засипало зерном та настала його смерть внаслідок обтураційної асфіксії від закриття дихальних шляхів сторонніми предметами (зернами сої).

Орган досудового слідства та сторона обвинувачення в обвинувальному акті зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що з липня 2012 року по 12 листопада 2012 року ОСОБА_10 працював на ТзОВ «Стоянівнасіння» без укладення трудового договору, з порушенням вимог чинного трудового законодавства, виконував функції різноробочого та водія внутрішньозаводського транспорту Газ 53.

12.12.2012 року відповідно до наказу ТзОВ «Стоянівнасіння» від 11.12.2012р. № 35 «Про переміщення сої» о 15 год. 35 хв. автомобіль МАН самоскид, який не належить товариству, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_15 , який не є працівником ТзОВ «Стоянівнасіння», завантажений соєю (близько 35 тонн) на складі товариства у м. Радехові заїхав на територію підприємства у с. Стоянів Радехівського району з метою контрольного зважування зерна. Після зважування ОСОБА_16 автомобіля зерном сої, піднявши кузов автомобіля - самоскида було висипано сою у завальну яму складу № 4 для подальшого зважування розвантаженого автомобіля та його завантаження цією ж соєю через робочу башту складу №4. Виконувати цю роботу завідуючий складами ОСОБА_16 доручив ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_10 . Близько 16 год. ОСОБА_17 пішов до складу № 4 і побачив в середині завальної ями ОСОБА_10 , який прийшов туди на кілька хвилин швидше. Він стояв на сої і дерев`яною палицею штовхав її в вікно, через яке зерно проходить до робочої башти (норії). ОСОБА_17 сказав ОСОБА_10 , щоб він там не стояв і для того, щоб зерно швидше проходило через вікно, потрібно йти у підвальне приміщення і відкрити більше засуви на вікні. Через кілька хвилин вони спустились по сходах у підвальне приміщення, там вже були завідуючий складами ОСОБА_16 та різноробочий ОСОБА_19 ОСОБА_10 разом із ОСОБА_19 відкрили більше засуви. Через деякий час ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , вийшли з підвального приміщення. ОСОБА_16 , пішов в адміністративне приміщення. ОСОБА_10 залишився біля завальної ями спостерігати за рухом сої. Через кілька хвилин ОСОБА_17 вийшов з підвального приміщення, підійшов до завальної ями і побачив ОСОБА_10 , який знову стояв у зерні сої і штовхав її палицею в напрямку вікна. Нікого більше в цей момент біля завальної ями не було. ОСОБА_17 знову запропонував ОСОБА_10 , вилізти з ями та сказав, що результату від його роботи немає. Також ОСОБА_17 сказав ОСОБА_10 , що піде у підвальне приміщення до ОСОБА_19 і скаже йому, щоб він із середини штовхав зерно сої. На це ОСОБА_10 нічого не відповів і не мав наміру вилізати з ями. ОСОБА_17 пішов у склад № 4, підійшовши до сходів побачив, що ОСОБА_19 у підвальному приміщенні вже немає і повернувся назад до завальної ями. Все це тривало не більше 2 хв. Підійшовши до ями ОСОБА_17 побачив руку, що виглядала із зерна сої тримаючи дерев`яну палицю і махаючи нею. ОСОБА_17 почав кликати на допомогу, забіг у приміщення складу, піднявся на другий поверх та вимкнув норію. Після цього, побіг знову до ями, зустрівши ОСОБА_19 та покликав його на допомогу. Прибігши до ями, ОСОБА_17 з ОСОБА_19 намагалися витягти ОСОБА_10 за руку, але не могли цього зробити, через те, що зерно сої продовжувало зсуватися через отвір в робочу башту. На допомогу прибігли інші працівники, які відгортали і викидали з ями зерно, у тому числі і завідуючий складами ОСОБА_16 , який повертався з адміністративного будинку проконтролювати завантаження автомобіля МАН зерном сої. Приблизно через одну годину ОСОБА_10 витягнули з зерна та власним транспортом головного бухгалтера ОСОБА_20 в пристності заступника директора з технічних питань ОСОБА_21 завезли у Радехівську ЦРЛ, де було констатовано смерть потерпілого.

Технічною причиною настання нещасного випадку (на думку сторони обвинувачення) є відсутність металевих решіток на завальній ямі складу №4, чим порушено вимоги п.3.4.13 «Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві», затверджених наказом Держнаглядохоронпраці 07.02.2000 №18 та вимоги п.3.3.8 «Правил техніки безпеки і виробничої санітарії для підприємств по збереженню і переробці зерна», затверджених наказом Міністерства хлібопродуктів СРСР 18.04. 1988 №99.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачувався у порушенні вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, що спричинило загибель людей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч.2 ст.271 КК України.

На вказаний вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.271 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно - розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 2 роки. Згідно ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням 2-річного іспитового строку.

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, допущено істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що у період з 29.11.2012р. по день нещасного випадку (12.12.2012р.) керівником (директором) ТзОВ «Стоянівнасіння», де стався нещасний випадок був ОСОБА_7 , а відтак, враховуючи положення Закону України «Про охорону праці» та Правил техніки безпеки і виробничої санітарії для підприємств по збереженню і переробці зерна, які були чинними на час нещасного випадку, саме він, як керівник підприємства, в силу вимог закону, а не лише посадової інструкції, несе відповідальність за загальний стан охорони праці на підприємстві та дотримання трудового законодавства на підприємстві, у тому числі щодо наявності на підприємстві офіційно не працевлаштованих працівників.
Прокурор зазначає, що місцевий суд встановив, що потерпілий ОСОБА_10 дійсно працював у ТзОВ «Стоянівнасіння» неофіційно. Також у ході судового слідства, з показань самого обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що останнім, як керівником, не вживались жодні організаційні заходи щодо недопущення на підприємстві наявності неофіційно працевлаштованих працівників. При цьому, в ході судового слідства було встановлено, що вхід на підприємство здійснювався через контрольно - пропускний пункт, а тому останній мав змогу організувати та вжити заходи по недопущенню офіційно не працевлаштованих працівників. Водночас у судовому рішенні факт невжиття ОСОБА_7 жодних заходів по недопущенню неофіційних працівників не відображено та оцінку такому місцевим судом не надано, що суттєво могло вплинути на висновки суду. Крім цього, з показань обвинуваченого, свідка ОСОБА_21 (заступника директора), висновків експертиз, було встановлено, що на момент нещасного випадку з часу приступлення до виконання обов`язків директора підприємства, ним на жодну особу не було покладено обов`язок щодо відповідальності за охорону праці на підприємстві, що залишено без належної оцінку місцевого суду. Прокурор вважає, що саме ОСОБА_7 , як керівник підприємства та лише він, ніс відповідальність за загальний стан охорони праці на підприємстві. Це ж підтверджується і положенням «Про систему управління охорони праці», затвердженого директором від 16.02.2012р. (яка діяла на час нещасного випадку) та на яке посилається суд у своєму рішенні.
Покликається не необґрунтованість висновку місцевого, що нещасний випадок стався з ОСОБА_10 у с. Стоянів, тобто на структурному підрозділі підприємства. Адже під час судового слідства не встановлено та суду не надано жодних доказів, які б підтверджували, що на момент нещасного випадку підприємство в с. Стоянів діяло як самостійний чи відокремлений структурний чи виробничий підрозділ. Докази щодо реєстрації та функціонування окремого структурного чи виробничого підрозділу в с. Стоянів, реєстраційні документи, положення, статути чи інші установчі документи, які б підтверджували такий факт у суді не досліджувались. А відтак, ОСОБА_7 був керівником усього підприємства.
Також прокурор вважає необґрунтованим висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_7 не був відповідальним за охорону праці і з тих підстав, що посадова інструкція на самого директора ОСОБА_7 ним же не підписана, оскільки у даному випадку в силу вимог вищевказаного закону, нормативних актів та положення від 16.02.2012р. ОСОБА_7 , як керівник підприємства був відповідальним за загальну організацію охорони праці на цьому ж підприємстві. Вважає, що незначний час перебування обвинуваченого на посаді керівника підприємства (2 тижні), а також те, що він лише тричі був на підприємстві в с. Стоянів, а здебільшого увесь час знаходився в м. Дрогобич (офісі підприємства), не звільняють керівника від виконання його обов`язків, визначених законом та нормативними актами.
Крім того, щодо наявності металевих решіток як засобів захисту на завальній ямі складу №4, місцевим судом невірно оцінено докази, а окремі докази не взяті до уваги мотивуючи їх неналежністю. Так, згідно висновків комісії по розслідуванню нещасного випадку на виробництві (Акт форми Н-5), висновків експертиз з охорони праці однією із причин нещасного випадку із ОСОБА_10 була відсутність в завальній ямі складу №4 металевої решітки, необхідність встановлення якої обумовлено вимогами п.3.4.13 Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві, затверджених наказом Держнаглядохоронгіраці, Правил техніки безпеки і виробничої санітарії для підприємств по збереженню і переробці зерна, які були чинними на момент нещасного випадку. Звертає увагу, що допитані у судовому засіданні свідки, з числа працівників підприємства, а саме ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 показали про відсутність металевих решіток на завальній ямі складу №4 ТзОВ «Стоянівнасіння» перед нещасним випадком. Однак місцевий суд неналежно оцінив показання вказаних свідків. Стверджує, що факт потрапляння потерпілого у вказану яму та подальша його загибель сам по собі свідчить про відсутність на момент нещасного випадку вказаної решітки.
Вказує, що у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_26 , який був головою комісії по розслідуванню вказаного нещасного випадку на виробництві, підтримав висновок комісії про те, що ОСОБА_7 як керівник на підставі закону ніс відповідальність за охорону праці на підприємстві, наказу про покладення таких обов`язків на іншу особу на момент перевірки не було. Вказаний свідок пояснив, що якщо б на даній завальній ямі була встановлена захисна решітка, то особа не потрапила б до неї і нещасного випадку вдалося би уникнути.
Прокурор зазначає, що ця ж обставина щодо відсутності металевої решітки на вказаній завальній ямі відображена і в протоколі огляду місця події від 12.12.2012р., який проведений слідчим одразу ж після нещасного випадку. У подальшому, при проведенні експертизи з охорони праці слідчим експерта було повідомлено про відсутність такої решітки на завальній ямі. Однак, судом на припущеннях зроблено висновки, що описані у протоколі огляду місця події 3 металеві листи та 4 дошки, які сперті до стіни неподалік ями, не виключно, що могли бути металевими решітками. Отже судом, при оцінці доказів та прийнятті висновків неналежно оцінено як доказ дані, відображені в протоколі огляду місця події від 12.12.2012р.
Прокурор вважає, що місцевий суд безпідставно взяв до уваги матеріали перевірок та приписи ТУ Держгірпромнагляду у Львівській області від 27.09.2012р. та від 21.06.2011р., оскільки такі акти перевірок та приписи не підтверджують самого факту наявності таких решіток, і такі перевірки державного органу контролю проводились ще задовго до нещасного випадку та не охоплювали період, коли на підприємстві керівником був ОСОБА_7 .
Крім того, місцевим судом неналежно оцінено як докази висновки комісії, викладені у матеріалах розслідування нещасного випадку на виробництві (Акт форми Н-5), яка проведена комісією ТУ Держгірпромнагляду у Львівській області, з якої також вбачається, що дії директора ОСОБА_7 , призвели до нещасного випадку. Також, судом неналежно оцінено як доказ висновок додаткової комісійної судової інженерно-технічної експертизи з безпеки життєдіяльності №23622/23624/15-46, яка проведена експертами Київського НДІСЕ, згідно якого причинами нещасного випадку із водієм внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_27 є: відсутність наказу про призначення відповідальної особи за безпечне виконання вантажно-розвантажувальних, складських та транспортних робіт; відсутність металевої решітки на завальній ямі складу № 4; неналежна організація та недостатній контроль за проведенням робіт по розвантаженню/навантаженню зерном сої - допуск відсутності на місці проведення робіт засобу колективного захисту (огороджувальних пристроїв у вигляді металевих решіток) на завальній ямі складу та знаходження водія внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 у завальній ямі на насипі зерна сої під час проведення його розвантажування; невиконання потерпілим вимог інструкцій з охорони праці - знаходження водія внутрішньозаводського транспорту ТОВ
«Стоянівнасіння» ОСОБА_10 у завальній ямі на насипі зерна сої під час проведення розвантажувальних робіт. Також, з висновку даної експертизи вбачається, що дії директора ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_7 не відповідають вимогам ст. 13 Закону України «Про охорону праці», пп. 1.1.1, 3.3.8 НПАОП 15.0-1.01-88 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», розділу «Положення» «Положення про систему управління охороною праці», в частині того, що він не забезпечив належне функціонування системи управління охороною праці - допустив відсутність наказу про призначення відповідальної особи за безпечне виконання вантажно - розвантажувальних, складських та транспортних робіт та металевих решіток на завальній ямі складу № 4, і з технічної точки зору знаходяться у опосередкованому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку із водієм внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 .
Звертає увагу, що у зв`язку із призначенням і проведенням даної експертизи, як додаткової комісійної, у судових дебатах зверталась увага на те, щоб не брати до уваги при оцінці доказів висновок експерта Харківського НДІСЕ № 2092 від 27.05.2015р.
Прокурор вказує, що місцевий суд, оцінюючи висновок додаткової комісійної експертизи з безпеки життєдіяльності №23622/23624/15-46, необґрунтовано зазначив, що вказаний висновок жодним чином не доводить обставин, які складають об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, оскільки вказує лише на «опосередковану» вину. Покликається, що опосередкований причинний зв`язок у даному випадку не свідчить лише про «опосередковану» вину ОСОБА_7 , як це зазначено у судовому рішенні, адже обов`язковою ознакою об`єктивної сторони у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.271 КК України, є причинний зв`язок між допущеними порушеннями правил безпеки і суспільно небезпечними наслідками, що настали. Причинний зв`язок у цих злочинах має низку особливостей. Зокрема, у більшості випадків має місце опосередкований, а не прямий розвиток причинного зв`язку. Крім того, настання наслідку може бути зумовлене порушенням кількох вимог безпеки. Такі порушення можуть бути допущені одним або кількома суб`єктами. Специфіка причинного зв`язку тут характеризується складністю механізму злочину, множиною та багатоманітністю чинників і факторів, пов`язаних із функціонуванням виробничого середовища, що можуть впливати на виникнення та перебіг травматичної події, її наслідки. Вказує, що причинний зв`язок у злочинах проти безпеки виробництва слід розуміти як об`єктивно існуючий зв`язок між діянням - дією або бездіяльністю (причиною) - і суспільно небезпечними наслідками (наслідком), коли дія або бездіяльність викликає (породжує) настання суспільно небезпечного наслідку. Такий причинний зв`язок зазвичай має складний і опосередкований характер.
Просить дослідити: показання надані місцевому суду свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ; акт розслідування нещасного випадку форми Н-5; висновок додаткової комісійної судової інженерно-технічної експертизи з безпеки життєдіяльності № 23622/23624/15-46.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурори підтримали подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просили таку задоволити.

Обвинувачений та його захисник заперечили апеляційні вимоги сторони обвинувачення, з огляду на безпідставність таких, та просили залишити без змін оскаржуваний вирок суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила таке.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування виправдувального вироку у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, та просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.271 КК України, та призначити йому відповідне покарання.

Згідно з положеннями ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Колегія суддів звертає увагу на положення ст.azakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_194/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1#194" title="КОНСТИТУЦІЯ УКРАЇНИ; нормативно-правовий акт № 254к/96-ВР від 28.06.1996">62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України, якими передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. А також положення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно яких кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Пункт 2 статті 6 Конвенції з прав людини проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року.
У справах «Грабчук проти України» від 21 вересня 2005 року, «Шагін проти України» ( 2010 року) Європейський суд з прав людини встановив, що національні суди визнали заявників винними, спираючись на слабкі докази та припущення про їх причетність до вчинення злочину, чим було порушено принцип презумпції невинуватості.
Принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» передбачає, зокрема, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версією захисту.
Відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів . Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Як вбачається зі змісту положень ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках на потерпілого.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та на підставі доказів, наданих суду сторонами кримінального провадження.
Положення ст.ст.370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Пунктом 1 ч.3 ст.374 КПК України передбачено, що мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого особі й визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом у повній мірі дотримано наведені вимоги закону при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 .
При цьому, апеляційним судом встановлено, що ухвалюючи виправдувальний вирок, місцевий суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено обвинувачення, навів аналіз досліджених доказів і дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Виправдовуючи ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, суд першої інстанції з достатньою повнотою мотивував своє рішення та вказав на відсутність належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності достовірно свідчили про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 271 КК України, а саме як порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, що спричинило загибель людей.

У ході судового розгляду справи місцевим судом було заслухано показання обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 .

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_7 своєї вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що власники ТзОВ "Стоянівнасіння", які є родичами його дружини, запропонували йому посаду директора, оскільки на підприємстві склалась важка ситуація у зв`язку з тим, що відбуваються постійні перевірки податкової служби, часто зникали документи, а тому вони вирішили поміняти директора щоби навести з цим лад, наголосивши, що допомога із сторони попереднього директора ОСОБА_21 в технічній частині йому буде надана та що такий лиш відмовився вести будь-яку документацію. ОСОБА_7 погодився на пропозицію власників та зазначив, що за фахом він педагог. Вказав, що перші два тижні він займався документацією і додав, що на підприємстві було 2 структурних підрозділи, а вже він створив третій структурний підрозділ за кожен з яких відповідав відповідний працівник. Його робоче місце було в м. Дрогобич, куди перенесли основний офіс, де він мав займатись лиш менеджментом, а виробничими питаннями займались спеціалісти в с. Стоянів. Зазначив, що у м. Радехів перший раз приїхав 03.12.2012 року, де і познайомився з бухгалтерами, колишнім директором ОСОБА_21 та поспілкувалися по робочих питаннях, однак жодної документації він не забирав. Вже на наступний раз, коли він приїхав, 05.12.2012 року, то хотів побачитись з інженером по охороні праці, однак ОСОБА_21 сказав, що він за все відповідає. У цей час на роботі був ОСОБА_24 і коли він з ним зустрівся, то ОСОБА_24 доповів, що на підприємстві все добре, була перевірка, складено приписи, які вже на даний час виконані і вже отримано дозвіл на відновлення роботи підприємства. Також додав, що все в порядку, всі працівники проінструктовані та доповів, що на цей час на підрозділі наявно 15 тон зерна, де воно сушилось і зберігалось. Повідомив, що одна яма для зерна не працює, а інші заповнені зерном. Зазначив, що йому відомо, що ями засипалися зерном щоденно, а як часто вони забиваються йому не відомо. Вказав, що не знає чи були на ямах в цей час решітки, оскільки їх не оглядав. Зазначив, що не знав і не міг знати чи взагалі такі потрібні і яка їх роль. Повідомив, що коли втретє приїхав, то вже зустрівся з головним бухгалтером, який надав йому на візування заяву про своє звільнення, однак ОСОБА_7 вмовив його ще трішки попрацювати. Про працівників, які працюють неофіційно, жодної мови не йшло. Зазначив, що до нещасного випадку, який відбувся з ОСОБА_10 , він був на підприємстві тричі і лиш один раз із трьох, обійшов його. Про працівників, які працювали неофіційно, він не мав жодного поняття. Додав, що погодився на посаду директора не для того, щоби щось поміняти на підприємстві, а лише щоби доповнити, оскільки там працювали до нього спеціалісти і такої потреби він не вбачав. Він лиш в загальному знав, що керівник несе відповідальність. Наголосив, що на підприємстві був інженер по охороні праці та заступник директора. Саме він 29.11.2012 року видавав наказ про призначення ОСОБА_21 заступником директора. Наказу, хто відповідальний за охорону праці він не видавав, оскільки ще не було часу, для того щоби відправити певних працівників на навчання. Вважає, що спочатку він, як керівник мав пройти таке навчання по охороні праці. Також додав, що він не вивчав посадової інструкції інженера з охорони праці ОСОБА_24 і йому не було відомо, що відповідальність за охорону праці не було покладено на жодного працівника. Також він не проводив перевірку обладнання. Вважає, що на цей час за техніку безпеки і його організацію відповідав ОСОБА_21 .

Пояснив, що 12.12.2012 року він перебував в головному офісі підприємства, в м. Дрогобич, яке є його основним робочим місцем з дня прийняття його на роботу - 29.11.2012 року. Коли зателефонував з м. Дрогобича в с. Стоянів, то ані ОСОБА_21 (заступник директора), ані ОСОБА_20 (головний бухгалтер) трубки не взяли. Про нещасний випадок дізнався, коли додзвонився до дівчат з бухгалтерії в с. Стоянів. Це було біля 20 год. Після нещасного випадку він переїхав в с. Стоянів, де проживав деякий час та привів все до ладу. Наголосив, що до нещасного випадку він не оглядав журналу виходу і приходу на роботу працівників та йому ніхто не повідомляв, що на підприємстві працюють офіційно невлаштовані працівники. Не зміг нічого сказати щодо того чи були на завальній ямі решітки, оскільки сам особисто ями не оглядав, оскільки там було засипано зерно. Однак, зазначив, що якщо були приписи і в таких не було зазначено про відсутність решіток на завальних ямах, та у подальшому, після виконання приписів, підприємство було допущено до роботи, то такі значить були. Навіть, якщо правда те, що решітки були відсутні, то на час, коли він відвідував структурний підрозділ, він не мав змоги дізнатися про це, оскільки не було підстав піддавати сумніву результати перевірки. Йому відомо, що решітки ставляться від випадкового попадання в яму, і що такі можна підняти. Вказав, що на його думку ОСОБА_10 в яму зайшов умисно. Вважає, що причиною аварії стало застрягання зерна сої з стручками. Саме тому, ОСОБА_10 на його думку, сам заліз у яму і став пробивати зерно сої 2-х метровою палкою (як йому сказали пізніше), а до дна ями близько 4-х метрів, тому така його робота немала жодного сенсу. Однак, так як знизу ями інші працівники пробивали її, тому стає очевидним, що коли вони пробили пробку, яка причинила застрягання, зерно різко почало сипатись і затягнуло працівника ОСОБА_10 , який стояв в цей час зверху на сої, сподіваючись пробити вказане застрягання. Всі працівники на підприємстві достовірно знають, що по зерну ходити не можна. Також пояснив, що за організацію роботи на даному структурному підрозділі відповідав завскладом ОСОБА_16 і вся робота пов`язана із зерном його. Наголосив, що ОСОБА_10 , як працівника він не знав. Якщо він і працював водієм, значить підпорядковувався завскладу. Зазначив, що на його думку вина у нещасному випадку на тому, хто допустив ОСОБА_10 до роботи та в неналежному його інструктуванні. Вказав, що після нещасного випадку, працівники говорили, що ніхто з них не розуміє, чому ОСОБА_10 поліз у яму, оскільки це не була його робота. Також додав, що інженером по охороні праці був ОСОБА_24 , якого прийняли на роботу ще до нього, а саме в жовтні 2012 року. зазначив, що відповідали за охорону праці на підрозділі як ОСОБА_24 , так і ОСОБА_21 та завскладом ОСОБА_16 . Пояснив, що йому відомо про наявність журналів по техніці безпеки у підрозділі, і інструктаж з кожним працівником проводив заступник директора ОСОБА_21 , який проходив навчання по техніці безпеки.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений ОСОБА_7 підтримав наведені показання.

Допитаний у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_21 пояснив, що працював на підприємстві з 1983 року майстром зміни. З 2005 року по 28.11.2012 року директором ТзОВ "Стоянівнасіння". З 28.11.2012 року директором підприємства було призначено ОСОБА_7 , після чого він залишився на посаді заступника директора на яку його призначив ОСОБА_7 . Посадової інструкції заступника директора він не підписував, та не пригадує чи знайомився з такою. Вказав, що з наказом про призначення його заступником директора його також ніхто не ознайомлював. Зазначив, що саме ОСОБА_30 відповідав за охорону праці, оскільки він був інженер по охороні праці. Він разом із ним проводили з робочими інструктажі. Пояснив, що 12.12.2012 року він перебував у м. Радехові до 16 год. Коли зайшов у кабінет, то йому повідомили, що чоловіка засипало у ямі і він разом із головним бухгалтером під`їхали на автомобілі до ями для того щоби допомогти врятувати даного працівника. Наголосив на тому, що директор ОСОБА_7 з часу його призначення (28.11.2012 року) і до часу настання нещасного випадку (12.12.2012 року) був на підприємстві у с. Стоянів три рази та вони зустрічалися, не пригадує чи обходив директор територію підприємства. Вказав, що в день, коли трапився нещасний випадок з ОСОБА_10 , директора не було, а приїхав він вже на наступний день. Додав, що йому було відомо про те, що на підприємстві працює ОСОБА_10 , здається водієм внутрішнього перевезення, однак не знав трудового розпорядку даного працівника та дані щодо його офіційного працевлаштування. Зазначив, що всі роботи по складі роздавав завскладом ОСОБА_16 . Зазначив що після того, як ОСОБА_10 витягнули з ями, то вони завезли його на швидку медичну допомогу. Вже на наступний день була комісія по нещасним випадкам. Пояснив, що решітки на ямах необхідні для того, щоби людина не впала в неї. На кожній завальній ямі завжди були решітки та чому їх не було у даному випадку, не знає. Однак, на наступний день він побачив, що дві решітки були сперті до стіни біля завальної ями. Він не є завскладом, а тому не знає чому таких не було в день нещасного випадку. Окремо додав, що за освітою він інженер - механік сільського господарства та він досконало знав роботу свого підприємства, однак посади такої як інженер - механік на підприємстві не було. Інженера з охорони праці прийняли на підприємство лише у 2012 році, а до цього часу за це відповідав директор. Вказав, що на підприємстві (с. Стоянів) працювало 10-12 чоловік. Пригадав, що були такі робочі, яких офіційно не приймали на роботу. Перевірки проводились кожного року. Чи саме у 2012 році така проводилась, не пригадує. Ствердив, що приписи завжди виконувались. Пояснив, що йому не відомо як потрапив ОСОБА_10 в яму, та пригадав, що інструктував такого як водія. Наголосив, що директор ОСОБА_7 не ставив завдань робітникам, тому що його не було, а тому він міг і не знати ОСОБА_10 . Зазначив, що оскільки кадровика раніше на підприємстві не було, то посадові інструкції розробляв він особисто. На робочому місці інструктаж проводить завскладом. Як йому відомо директор ОСОБА_7 нікого не направляв на жодні навчання, а чи скликав наради - не пригадує. Особисто він мав посвідчення про проходження навчання з Держгірпромнагляду. Також додав, що його не було у той час, коли ОСОБА_10 впав у яму та, що йому не було відомо проте, що ОСОБА_10 перебував на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння та скільки часу його витягували з завальної ями. Не знає чи знав ОСОБА_10 як працівника, директор ОСОБА_7 , також не зміг сказати хто винен у даному випадку.
Додав, що сертифікація "хлібної інспекції" на підприємстві проводилась в кінці вересня початок жовтня 2012 року. Підприємство приймало зерно аграрного фонду, і тому в обов`язковому порядку мало прийти цю сертифікацію. На цей час їхні працівники не мали посвідчень і тому проводили навчання та видавали їм такі. До проведення перевірки на окремих складах захисні решітки були, лише на одній ямі не було. Однак, для того щоби пройти сертифікацію, було здійснено обхід всіх завальних ям. Тобто, решітки були на усіх ямах, оскільки б в іншому випадку, підприємство не пройшло б сертифікації. Саме на ямі № 4 були дві решітки. Розмір цієї ями приблизно 3 м. на 3 м. Трохи нижче є бетонний схил на якому лежали металеві решітки. Коли яма заповнена, решіток не видно, оскільки зерно її накриває. Не зміг повідомити на якій глибині опинився ОСОБА_10 , та зазначив, що коли він підійшов на місце події, то решіток на ямі не бачив, однак бачив, що такі були покладені на бетонний схил. Отвори даної решітки були приблизно 25 см на 25 см. Вказав, що дані решітки були не закріплені, а зйомні. Можливо, якщо і закріплені, то незначним чином, оскільки під час заміни зерна з одного виду на інший, яму необхідно прочистити, а тому слід було знімати решітки для цього. Виказав нерозуміння того, яким чином ОСОБА_10 потрапив у дану яму при покладеній решітці. Хоча, одним з варіантів може бути те, що перед вивантаженням сої працівники чистили яму і могли покласти решітки одна на одну. Тоді одна частина ями була б не закрита решіткою і лише таким чином ОСОБА_10 міг потрапити у середину ями із соєю.
З показань свідка ОСОБА_17 , наданих у судовому засіданні місцевого суду вбачається, що останній у 2012 році працював неофіційно на підприємстві у с. Стоянів кочегаром, а ОСОБА_10 працював неофіційно водієм вантажної машини. ОСОБА_10 він знав, працювали з ним в одній зміні. Він працював приблизно пів року. Зміна була підпорядкована старшому зміни. В них на відділенні це був ОСОБА_25 . Наряди по роботі роздавав ОСОБА_16 12.12.2021 року на підприємство привезли сою і зсипали з фури у завальну яму. Він був разом з ОСОБА_10 , не бачив, щоби він вживав алкоголь. Зазначив, що у день події він прийшов з обіду і не пригадує чи в цей час вже машина була висипала сою. ЇЇ мав завантажувати ОСОБА_19 . Коли зсипали сою, щось забило яму і соя погано проходила. ОСОБА_10 хотів пробити та почав штовхати, щоби пробити пробку. Решітки захисні не пригадує чи були, однак здається, що ні. Повідомив, що інструкції по охороні праці були і вони всі розписувались. Хто саме поставив ОСОБА_10 на цю ділянку роботи і хто саме сказав йому це робити, не знає. Також вказав, що не знає чи хтось давав розпорядження ОСОБА_10 іти до ями, однак коли він до нього підійшов, то такий вже стояв зверху на ямі засипаній соєю та штурхав її. Тоді він особисто звернув йому увагу не робити цього, оскільки воно не допоможе та пішов шукати ОСОБА_19 . Внизу його не було і коли він піднявся на верх, то тоді побачив руку ОСОБА_10 , яка стирчала із сої. Почали його викопувати. Зазначив, що ОСОБА_16 в цей час не було. Наголосив, що в цей день ніхто з ним не проводив інструктажу по техніці безпеки та ніхто нічого не розказував. Вказав, що особисто йому не було відомо, що не можна ходити по засипаній ямі, та ще раз наголосив, що не бачив, чи були захисні решітки на ній. Також повідомив, що не пам`ятає скільки разів бачив директора підприємства ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що він працював у 2012 році офіційно на підприємстві ТзОВ "Стоянівнасіння" оператором механічної лінії. Бачив директора ОСОБА_7 на підприємстві. ОСОБА_10 він знав, оскільки такий працював на підприємстві, однак йому невідомо скільки часу та чи офіційно. Зазначив, що на завальній ямі захисних решіток не бачив, на його думку їх там не було. Вказав, що Інструкцій по техніці безпеки як таких не проводили, лише щось розказували, а потім працівники підписувались. Пояснив, що обставин події не бачив, оскільки у цей день здав зміну і пішов додому. Вказав, що його безпосереднім керівником був ОСОБА_16 , яким зранку давалась рознарядка, а не ОСОБА_21 . Вказав, що чітко знав, що по засипаній ямі ходити не можна.
Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що він працював у 2012 році офіційно на підприємстві ТзОВ "Стоянівнасіння" слюсарем ремонтної бригади. ОСОБА_10 знав оскільки такий працював на підприємстві, однак як довго не пригадує. У день нещасного випадку, він перебував на території підприємства, а саме в майстерні, коли хтось прийшов і сказав, що ОСОБА_10 засипало. Коли він підійшов на місце події, було вже багато працівників, які відсипали сою. Всі шукали. У цей час захисної решітки не було. Витягували ОСОБА_10 до години часу. Вказав, що всі розписувались у журналі за техніку безпеки та всі працівники розуміли що по засипаній ямі ходити не можна. Зазначив, що не знав про те, що на підприємстві був інженер по охороні праці.
У судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_20 пояснив, що він працював у 2012 році на підприємстві ТзОВ "Стоянівнасіння" головним бухгалтером до лютого 2013 року. В день, коли трапився нещасний випадок, він був на підприємстві і коли прибіг безпосередньо на місце події, то працівники відкидали сою та пізніше витягнули ОСОБА_10 , якого положили на заднє сидіння його особистого автомобіля та відвезли у лікарню. Зазначив, що не пригадує скільки разів до цього був директор ОСОБА_7 у них на відділенні, однак у день нещасного випадку його на підприємстві не було. Вказав, що особисто на виробництво практично не ходив, а тому нічого не може сказати про завальні ями та решітки. Пам`ятає, що журнал з охорони праці був, але хто був за це відповідальний не знає. Його посадова інструкція була, яку він знав і яка ним була підписана. Повідомив, що нічого не знає відносно неофіційних працівників і ОСОБА_10 зарплати він не нараховував.
У судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_16 повідомив, що він працював на підприємстві ТзОВ "Стоянівнасіння" завскладом приблизно з 2010 по 2013 рік. Працював посезонно та набагато довше ніж ОСОБА_10 , який працював водієм автомобіля "ГАЗ 53", однак не знає чи офіційно. Ствердив про свою обізнаність про те, що на підприємстві був інженер з охорони праці з м. Радехова. Вказав, що він отримував вказівки від директора, а тоді вже давав вказівки робочим. Не зміг пригадати чи у день події директор ОСОБА_7 давав йому будь-які вказівки. Пояснив, що в його обов`язки не входило проводити інструктаж по техніці безпеки працівникам і він ніколи такого не проводив. Зазначив, що у день події ОСОБА_10 роботу він не давав. До розвантаження та завантаження сої були задіяні лише ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , але точно не ОСОБА_10 , так як він йому такої вказівки не давав. Окремо додав, що завальні ями він бачив кожного дня. Саме на цій ямі, де стався нещасний випадок, решітки він не бачив. Зазначив, що він особисто біля ями у цей день не був, а лиш показав в яку яму слід зсипати сою. На час нещасного випадку він був на території підрозділу, а саме в бухгалтерії, однак бачив, що ОСОБА_10 їздив по території, однак від кого він отримав наряд на роботу в цей день, не пам`ятає. На його думку, нещасний випадок стався через відсутність решітки. Однак, зразу ж спростував свою думку зазначивши, що йому невідомо внаслідок чого стався нещасний випадок.
Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що він працював на підприємстві ТзОВ "Стоянівнасіння" разом з ОСОБА_10 у с. Стоянів з вересня по листопад 2012 року. У своїх показання свідок описав організацію виробничого процесу на підприємстві де стався нещасний випадок. Повідомив, що ОСОБА_10 працював водієм. Однак щодо нещасного випадку, зазначив, що на цей час був вже звільнений та не працював, а відтак лише чув, що працівник ОСОБА_10 впав у завальну яму і його засипало зерном.
Свідок ОСОБА_28 у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що ОСОБА_10 знав з дитинства, товаришували. Разом працювали близько одного року у підприємстві ТзОВ "Стоянівнасіння" в с. Стоянів. Він працював оператором механічної лінії, а ОСОБА_10 водієм. Зазначив, що у день смерті ОСОБА_10 він був на роботі та бачив як ОСОБА_10 до обіду їздив на автомобілі, однак біля 11 год., він займався погрузкою сої на великогабаритний вантажний автомобіль. Вказав, що у час нещасного випадку він перебував у майстерні. Не пригадує хто саме прибіг і сказав, що потрібно допомогти витягувати ОСОБА_10 із завальної ями. Тоді він впершу чергу закрив норію. Наголосив, що решітка на завальній ямі була, тобто яма була нею накрита, однак на його думку дана решітка була ненадійною, оскільки була з великими отворами. Зазначив, що коли вони витягували із сої ОСОБА_10 , то змушені були виривати цю решітку ломами. Пояснив, що він особисто таку виривав ломом по створках, а також ОСОБА_19 та інші допомагали також, оскільки на місці події були майже усі працівники підприємства. Дана решітка була закріплена дюбелями. Пізніше він бачив яму без сої. Решітка була вирвана до половини. Площа даної решітки була приблизно 6 м. на 4-5 м. Додав, що коли він прийшов до ями, то рука ОСОБА_10 стирчала із сої і він схопив за цю руку та не відпускав доти, поки їх не витягнули разом, хоча його також почало засипати. Повідомив, що пізніше решітку доварили та зробили отвори 20 см. на 20 см., а також укріпили її угольниками, а до цього були вічка приблизно 50 см. на 50 см. Зазначив, що не знає хто саме давав вказівки ОСОБА_10 . Особисто йому вказівки щодо роботи дав у цей день завскладом ОСОБА_16 , однак хто саме цього дня був головним, не пригадує, ніби ОСОБА_31 , який є двоюрідним братом підсудного, ОСОБА_16 та ОСОБА_21 , і саме вони могли давати вказівки щодо роботи працівникам. Вказав, що на день смерті ОСОБА_10 директора на підрозділі не було. Також пояснив, що на робочому місці був неофіційно, однак інструктаж по техніці безпеки проходив і достовірно знав, що по засипаній ямі ходити не можна. На його думку, подія сталась у зв`язку із тим, що забився шубер норії, однак замість того щоби піти знизу і відкрити його більше, ОСОБА_10 , пішов зверху на засипану соєю яму і держаком від лопати пробував пробити закупорку.
Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що він був прийнятий на роботу на посаду інженера з охорони праці по договору з 01.11.2012 року і працював до 01.04.2013 року. Зазначив, що на підприємстві в його обов`язки входило провести інструктажі. Він розробив собі тематичні плани і час від часу проходив територію підприємства і слідкував за тим чи немає порушень безпеки праці. Зазначив, що на підприємстві був припис інспектора, а тому він особисто розробив нові інструкції і проводив із усіма працівниками інструктажі та навчання. ОСОБА_10 він знав як водія внутрішньозаводського транспорту. Про те, що по зерну ходити не можна категорично зазначено в інструкції і навіть, якщо є така необхідність, то необхідно прокладати трап. Наголосив, що інструктаж він провів з усіма працівниками структурних підрозділів у тому числі із завскладом. Інструкції зачитував особисто та перепитував працівників, чи їм все зрозуміло. Після проведеного із всіма працівниками інструктажу, він задавав їм питання по інструкції з охорони праці. Особисто проводив навчання із завскладами. Навчання закінчувались тим, що було сформовано комісію у складі трьох осіб з яких був ОСОБА_21 (голова комісії), електрик і він після чого складався протокол навчання. Таке має проходити раз на три роки. Зазначив, з результатами перевірки, яка була у вересні 2012 року він ознайомлювався. У приписі інспекції по праці про решітку не було нічого зазначено. Однак, на його думку, цим приписом неможливо було зупинити роботу підприємства, оскільки воно має безперервний цикл роботи. Перевірка (а відповідно, як наслідок, припис) на підприємстві була за місяць приблизно до прийняття його на роботу. З приписом він знайомився і вимог щодо решіток у такому не було. Не зміг сказати чи була наявна решітка на час нещасного випадку.Він був на наступний після випадку день, то яма була повна - засипана зерном, а решітка є нижче, і тому він міг її не побачити, а тому не може сказати чи була така взагалі. Що призвело до загибелі ОСОБА_10 йому невідомо.
Також свідок повідомив, що коли директор приступив до виконання своїх обов`язків, то він провів особисто з ним первинний (або ознайомчий) інструктаж, а також повідомив директору за припис та порушення, які необхідно усунути, однак про відсутність решітки мови не було, оскільки він сам про це не знав. Вони разом обійшли територію підприємства і він особисто йому все показав, однак коли він проводив перевірки, ями завжди були заповнені. Звичайно дрібні порушення були, як наприклад, зняті ремені на сушці, однак за решітку йому не було відомо нічого. Наголосив, що його прийняли на роботу для того щоби усунути порушення зазначені у приписі. До цього, на підприємстві спеціаліста з охорони праці не було. Коли на підпрємстві працює менш ніж 50 чоловік, такої посади законодавчо не вимагається, а тому обов`язки можуть бути покладені на будь-кого. у такому випадку відповідальність за охорону праці несе керівник підприємства. Якщо на підприємстві більше 50 осіб, то спеціаліст по охороні праці може бути прийнятий по сумісництву, однак різниця тоді в тому, що він не видає жодних наказів, а такі видає керівник підприємства. Тобто, згідно своєї інструкції, він лише веде контроль за охороною праці. Директор у загальному відповідає за охорону праці, а керівники структурних підрозділів, у тому числі і завскладом, несуть безпосередню відповідальність за охорону праці. Також свідок повідомив, що немає значення працює офіційно особа чи ні, інструктаж їй має бути проведено. З ОСОБА_10 такий також було проведено, як первинний так і періодичний. Це може зробити навіть директор. Крім цього додав, що в нормативних актах, які стосуються охорони праці ніде немає прописано, що можна палицею проштовхувати зерно, коли забиває яму.
Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні пояснив, що він у 2012 році працював головним державним інспектором Держпромгірнагляду і був головою комісії по нещасному випадку, який трапився у с. Стоянові, до складу якої входило ще 5 членів. На місце події комісія в повному складі прибула через 6 днів після події. Зазначив, що коли прийшли на місце події, то решітка на ямі була з отворами 20 см. на 20 см. На час події, на скільки йому відомо, решітки були сперті до стіни складського приміщення біля ями. На думку свідка, якщо б на даній завальній ямі була би встановлена захисна решітка, то особа не потрапила до неї і нещасного випадку вдалось би уникнути. Особисто він жодного замка чи петлі на ямі не бачив. Однак, решітки він бачив на завальній ямі. Ним було зроблено запит до Радехівського РВ про те, чи були на момент події решітки на завальній ямі та отримав відповідь, що таких не було. Додав, що при перевірці він не досліджував скільки саме часу керівник працював на даному підприємстві. Також комісія не встановлювала причин нещасного випадку, а тому не може сказати чи міг ОСОБА_10 умисно зайти в завальну яму. Зазначив, що комісія зробила висновок, що технічною причиною нещасного випадку є в першу чергу порушення правил техніки безпеки. Оргінізаційною причиною - недостатній контроль за охороною праці. Психофізіологічною причиною - порушення вчинені ОСОБА_10 , а саме, будучи водієм він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Свідок вказав, що на його думку, під час нещасного випадку решіток на ямі не було. Під час досудового розслідування, такі були сперті до складу. Допуск до роботи ОСОБА_10 був також з порушеннями, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Тому комісія прийшла до висновку про вину у нещасному випадку директора ОСОБА_7 , та окрім нього ОСОБА_21 та самого ОСОБА_10 . Додав, що якщо б решітка була хоча б 25 см. на 7,5 см., то людина не попала би у завальну яму. Якщо були б петлі (завіси) та болти, то решітка відкрилась би, а не знімалась вільно. Зазначив, що керівник несе відповідальність за охорону праці у відповідності до Закону України "Про охорону праці" та п. 11 вищезазначених Правил, при умові, що немає наказу про покладення таких обов`язків на іншу відповідальну за це особу. Такою особою міг бути як окремий працівник, так і працівник із покладенням на такого обов`язків за охорону праці. Ця особа повинна була б проходити 1 раз на 3 роки навчання по охороні праці у відповідному навчальному закладі. Окрім цього, проводиться атестація працівників. Наказу про покладення обов`язків за охорону праці на іншу особу під час їхньої перевірки, не було. Підтримав свій висновок.
Даючи оцінку наведеним вище показанням свідків суд першої інстанції вірно врахував, що жоден із зазначених свідків не був безпосереднім очевидцем того, як ОСОБА_10 попав у яму та його почало засипати соєю. Лише деякі свідки бачили ОСОБА_10 у момент коли він ходив по засипаній соєю ямі, а потім вже коли його засипало соєю.
Колегія суддів також враховує, що жоден із допитаних свідків у своїх показання не вказав, що особисто бачив, що у день події безпосередньо перед самим зсипанням сої у яму, де стався нещасний випадок, була відсутня металева решітка, адже ніхто із свідків не був присутнім при тому, як вказана яма почала заповнюватись соєю.
При цьому, свідок ОСОБА_28 , який зазначив, що товаришував з ОСОБА_10 , у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що решітка на завальній ямі була, тобто яма була нею накрита, однак на його думку дана решітка була ненадійною, оскільки була з великими отворами. Зазначив, що коли вони витягували із сої ОСОБА_10 , то змушені були виривати цю решітку ломами, особисто він таку виривав ломом по створах.
З приводу показань свідка ОСОБА_26 , який був головою комісії по нещасному випадку, що трапився у с. Стоянові, і який у судовому засіданні підтримав висновок комісії, то з показань даного свідка вбачається, що останній лише висловив свою думку про те, що металевої решітки на ямі не було. Вказаний свідок не був очевидцем події, комісія по нещасному випадку працювала на місці події через декілька днів після його настання.
Таким чином, суд першої інстанції, аналізуючи показання зазначених свідків, дійшов до обґрунтованого висновку, що такі не містять даних про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 271 КК України.
Окрім показань наведених свідків, місцевим судом було досліджено та оцінено у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, також усі надані суду письмові докази.
Зокрема, витяг з кримінального провадження за № 000054, згідно якого 12.12.2012 року було внесено до ЄРДР відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України (т.1 а.с. 2).
Рапорт оперативного чергового Радехівського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_32 від 12.12.2012 року, згідно якого було повідомлено начальнику, що "по телефону надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_21 про те, що 12.12.2012 року о 17 год. 00 хв гр. ОСОБА_10 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території ТзОВ "Стоянівнасіння", що в с. Стоянів, вул. І.Франка, 85 самовільно підійшов до прибудови складу зберігання зерна сої, де з власної необережності впав у завальну яму для зберігання зерна, внаслідок чого його засипало зерном сої...." (т.1 а.с. 6).
Протокол огляду місця події від 12.12.2012 року, схеми розміщення об`єктів ТзОВ "Стоянівнасіння" та фотокопій до протоколу (т. 1 а.с. 7-21), згідно яких місцем події являється територія ТзОВ "Стоянівнасіння", що знаходиться у с. Стоянів, вул. І.Франка, 85 Радехівського району. Описано приміщення навколо нурійної ями та саму яму. Зазначено, що "При стіні ями лівій (до стіни нурійної) знаходяться металеві листи дошки. У кількості 3 шт. (металеві листи), 4 шт. дошки. З місця події нічого не вилучалось. Під час огляду проводилась фотозйомка фотоапаратом "NICON". Огляд проводився у нічну пору доби при штучному освітленні, при морозяній погоді (снігопад)." Учасником огляду із працівників підприємства був ОСОБА_21 , про що розписався у протоколі без зауважень.
Всупереч апеляційним доводам прокурора, суд першої інстанції з належної повнотою оцінив даний доказ та звернув увагу на те, що у вказаному протоколі не зазначено щодо решіток. Однак, врахувавши пояснення свідків про те, що решітки були сперті до стіни біля ями, а також те, що згідно даного протоколу огляду при стіні ями лівій (до стіни нурійної) знаходяться металеві листи дошки, у кількості 3 шт. (металеві листи), 4 шт. дошки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого переконання про те, що вказані металеві листи при стіні ями як раз і могли бути саме решітками.
При цьому, оцінюючи долучені до протоколу огляду місця події фототаблиці, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги таки як доказ, оскільки зображення на таких є неналежної якості, жодних обставин, необхідних для встановлення обставин справи, такі фототаблиці не містять.
Із досліджених місцевим судом протоколу огляду трупа від 13.12.2012р. із фототаблицями (т. 1 а.с.34-35), лікарського свідоцтва про смерть № 42/12 від 13.12.2012р. (т.1 а.с. 38), висновку експерта № 42/2012 від 13.12.2012р. (т.1 а.с. 40-43), висновку експерта № 4366/12-Т від 18.12.2012р. (т.1 а.с.44), висновку експерта № 13/13 від 04.01.2013р. ( т.1 а.с. 45) у сукупності вбачається, що причиною смерті ОСОБА_10 є вдихання та заковтування сторонніх тіл (зерна сої), нещасний випадок, механічна асфіксія внаслідок обтураційної асфіксії від закриття дихальних шляхів сторонніми предметами (зернами сої). При огляді трупа встановлено, що права рука відведена від тулуба практично під прямим кутом, що підтверджує те, що ОСОБА_10 на час смерті у ній щось тримав, у тому числі можливо і як зазначили свідки палицю чи держак від лопати. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в кількості - 1,73%о (проміле). Вказана концентрація етилового спирту у живих осіб відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня. Встановлено гостре порушення гемомікроциркуляції та гостра емфізема в легенях. Гостре порушення гемомікроциркуляції в серці та підшлунковій залозі.
У ході судового розгляду встановлено, що 29.11.2012 року в м. Дрогобич директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_7 було видано наказ за № 29-к згідно якого, у зв`язку із зміною юридичної адреси товариства та керівника, ОСОБА_7 приступив 29.11.2012 року до виконання обов`язків та здійснення повноважень директора Товариства. ОСОБА_21 переведено за його згодою на посаду заступника директора з технічних питань з 29.11.2012 року з посадовим окладом 1600,00 грн. Підстава: протокол зборів засновників від 28.11.2012 року та заява ОСОБА_21 . Даний наказ підписаний директором ОСОБА_7 та з таким ознайомлений ОСОБА_21 , про що свідчить його підпис на зворотній стороні належним чином завіреної копії даного наказу (т. 1 а.с. 133).
Отже, як вірно зазначив місцевий суд, на день нещасного випадку з ОСОБА_10 (12.12.2012р.), ОСОБА_7 , маючи вищу освіту педагога, працював на ТзОВ "Стоянівнасіння" директором 8 повних робочих днів.
Враховуючи встановлене, місцевий суд також обґрунтовано взяв до уваги об`єктивні можливості новопризначеного керівника за такий незначний період перебування на посаді осягнути об`єм роботи, займаючись при цьому організацією виробничого процесу підприємства. А саме, судом першої інстанції вірно звернуто увагу на: специфіку роботи трьох підрозділів, які вже були створені за директора ОСОБА_7 та, які знаходяться на відстані приблизно 160 та 170 км. від головного офісу, де було безпосередньо його робоче місце (юридична адреса підприємства: Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Д. Галицького, будинок 1, що вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, яка видана 29.11.2012 року та змінами до Статуту ТзОВ "Стоянівнасіння" (т.1 а.с. 99-102, 134-135); можливість вивчити та ознайомитися із всією документацією та виявити її недоліки; познайомитися особисто з працівниками (керівного складу та робітниками) усіх підрозділів підприємства та перевірити чи проходили такі навчання, інструктажі з охорони праці; виявити неофіційно влаштованих працівників на усіх підрозділах, тощо.
Місцевим судом було досліджено лист Територіальної Державної інспекції з питань праці у Львівській області (т. 1 а.с.58), лист Радехівського районного центра зайнятості від 18.02.2013 року за № 319/02 ( т. 1 а.с. 62), лист Управління Пенсійного фонду України у Радехівському районі Львівської області від 18.02.2013 року за № 712/09-11 (т. 1 а.с. 95), з яких вбачається, що ОСОБА_10 не був офіційно працевлаштованим у ТзОВ "Стоянівнасіння".
Також, судом враховано показання допитаних у судовому засіданні свідків про те, що ОСОБА_10 працював на підприємстві до настання нещасного випадку не більше року.
Водночас, місцевий суд вірно звернув увагу, що згідно наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_10 працював на підприємстві лише з 05.11.2012р., тобто до того як ОСОБА_7 став директором підприємства.
Так, згідно довідки-характеристики, виданої заступником директора ОСОБА_21 18.12.2012р. за № 160, ОСОБА_10 виконував разові роботи на підприємстві з 05.11.2012р. по цивільно-правовій угоді водієм вантажного автомобіля ГАЗ-53 для внутрішньозаводського перевезення зерна. Викликався по потребі завідуючим складом. На даний час заробітна плата йому ще не нараховувалась і не виплачувалась (т. а.с. 103).
Також місцевим судом враховано відсутність у матеріалах справи цивільно-правової угоди, та показання свідка ОСОБА_20 про те, що нарахування зарплати ОСОБА_10 не здійснювалось.
Згідно дослідженої місцевим судом копії витягу з журналу проведення інструктажу, 05.11.2012р. ОСОБА_10 , як різноробочому, проводив інструктаж директор ОСОБА_21 , про що свідчать підписи ОСОБА_10 та ОСОБА_21 (запис № 26). З 09.11.2012р. ОСОБА_10 , як водію, проводив інструктаж ОСОБА_24 , про що свідчать підписи ОСОБА_10 та ОСОБА_24 (запис № 32). Всі записи у журналі про проведення інструктажу підтверджують те, що з 09.11.2012р. інструктажі проводив лише ОСОБА_24 , і ОСОБА_10 такий був проведений, що підтверджується підписом останнього (т. 1 а.с.131-132).
Крім цього, досліджуючи надані докази, місцевим судом встановлено, що 01.11.2012р. (в день прийому на роботу інженера по охороні праці), ще на той час директором підприємства ОСОБА_21 було винесено наказ за № 31 "Про затвердження нормативно-правових актів з охорони праці", що видно з його копії (т. 1 а.с. 98).
Враховуючи встановлене, показання обвинуваченого про те, що він не знав ОСОБА_10 як працівника підприємства, що не спростовано ні показаннями свідків ні письмовими доказами, суд першої інстанції дійшов до вірно переконання, що з службових осіб та осіб керівного складу підприємства особисто з ОСОБА_10 були знайомі заступник директора ОСОБА_21 , інженер по охороні праці ОСОБА_24 та завскладу ОСОБА_16 .
Оцінюючи надані докази з метою встановлення обставин справи, суд першої інстанції у ході судового розгляду дослідив, яким чином та ким був все ж таки допущений до роботи ОСОБА_10 .
Місцевим судом враховано, що допущення до роботи працівника відбувається безпосередньо на його робочому місці, і у даному випадку ОСОБА_10 працював у с. Стоянові Радехівського району водієм, що знаходиться приблизно за 170 км від основного офісу підприємства у м. Дрогобич, де було робоче місце обвинуваченого ОСОБА_7 .

Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених директором ТзОВ "Стоянівнасіння", прийняття на роботу оформляється наказом (розпорядженням) роботодавця, що оголошується працівнику під розпис. Фактичне допущення працівника до роботи роботодавцем або з його відома іншою посадовою особою вважається укладенням трудового договору незалежно від того чи було прийняття на роботу оформлено належним чином. (т. 1 а.с.107-110).
Враховуючи показання обвинуваченого, а також відомості, наведені свідками у своїх показаннях, суд першої інстанції встановив, що приблизно до 20 год. 12.12.2012р. обвинуваченому ОСОБА_7 , як директору підприємства, не було відомо про нещасний випадок, а також те, що протягом дня 12.12.2012 року він не перебував у структурному підрозділі у с. Стоянів, а тому не міг ані в усній формі, ані у письмовій (оскільки така відсутня в матеріалах) давати розпорядження ОСОБА_10 відносно роботи, і як наслідок такими діями допускати такого до роботи.
Будь які докази того, що обвинувачений ОСОБА_7 був особисто знайомий з ОСОБА_10 , давав йому особисто чи через інших службових осіб підприємства будь-які розпорядження щодо роботи, а також допускався ОСОБА_7 чи з його відома іншою службовою особою до роботи, у матеріалах справи відсутні.
Таким чином, висновок суду про те, що ОСОБА_10 був допущений кимось із службових осіб структурного підрозділу с. Стоянів, без відома керівника підприємства та без законних на це підстав, а також не був відсторонений від обов`язків за перебування у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів визнає обґрунтованим.
Місцевий суд також вірно врахував, що ОСОБА_10 був допущений до роботи 12.12.2012р. як водій, а саме як водій він проходив інструктаж по техніці безпеки. Зокрема, інженером з охорони праці ОСОБА_24 було проведено з ОСОБА_10 09.11.2012р., як з водієм, повторний інструктаж, що відповідає положенням "Про навчання, інструктаж і перевірку знань працівників ТзОВ "Стоянівнасіння" з питань охорони праці" затвердженого директором ОСОБА_21 (т. 1 а.с. 111-113).
Згідно наведених вище показань свідків, останні не змогли пояснити, що саме ОСОБА_10 робив біля ями, чому ходив по сої, оскільки жодних розпоряджень слідкувати за завальною ямою для ОСОБА_10 не було та в його обов`язки це не входило.
Ураховуючи наведене, матеріалами справи підтверджено висновок суду першої інстанції про необґрунтованість доводів сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_7 допустив до роботи ОСОБА_10 і зобов`язаний був здійснювати оформлення з ним трудових відносин, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.
Крім цього, місцевим судом враховано положення "Про систему управління охороною праці", затвердженого директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_21 16.02.2012 року, згідно яких очолює роботу з управління охороною праці та несе безпосередню відповідальність за її функціонування в цілому керівник підприємства, а в службах, на дільницях - керівники відповідних підрозділів і служб, відповідальні за стан умов та безпеку праці у підпорядкованих їм підрозділах. Безпека обладнання, що експлуатується, забезпечується шляхом приведення його у відповідність до вимог системи стандартів безпеки праці (ССБП) та вимог правил охорони праці, а також своєчасного проведення ремонту та випробувань, удосконалення систем огороджувальних та запобіжних заходів. Відповідальність за організацію цієї роботи покладається на відповідального за електрогосподарство та заступника директора. Відповідальність за безпечну експлуатацію цього обладнання покладається на керівників структурних підрозділів (т. 1 а.с. 114-116).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , робоче місце якого знаходилось у м. Дрогобичі, де був розташований основний офіс підприємства, не був відповідальний у структурному підрозділі підприємства, що розташоване у с. Стоянів, де і стався нещасний випадок, за охорону праці, організацію роботи та безпечну експлуатацію обладнання.
З приводу апеляційних доводів прокурора про необґрунтованість висновків суду про те, що на момент нещасного випадку підприємство у с. Стоянів діяло як самостійний чи відокремлених структурний чи виробничий підрозділ колегія суддів враховує таке.
Структура підприємства - це його внутрішній устрій, який характеризує склад підрозділів та систему зв`язків, підпорядкованості та взаємодії між ними. При цьому розрізняють поняття виробничої та загальної структури підприємства. Виробнича структура підприємства - сукупність основних, допоміжних і обслуговуючих підрозділів організації, що забезпечують перетворення ресурсів в готовий продукт. Будь-яке підприємство - це сукупність не тільки виробничих підрозділів. До його складу входять відділи апарату управління, заклади культурно-побутового призначення, інші невиробничі підрозділи. Тому поряд з виробничою існує і поняття загальної структури підприємства. Загальну структуру утворює сукупність всіх виробничих, невиробничих та управлінських підрозділів підприємства.
Згідно матеріалів справи, 29.11.2012р. до статуту ТзОВ «Стоянівнасіння» було внесено зміни, а саме визначено місцезнаходження даного товариства за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Д. Галицького, буд. 1, (т.1 а.с. 99-101), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 742776 (т.1 а.с.102).
У своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що його робоче місце було в м. Дрогобич, куди перенесли основний офіс, де він мав займатись лиш менеджментом, а виробничими питаннями займались спеціалісти в с. Стоянів. Зазначив, що перші два тижні з часу його роботи директором ТзОВ «Стоянівнасіння» він займався документацією та пояснив, що на підприємстві було 2 структурних підрозділи, а вже він створив третій структурний підрозділ за кожен з яких відповідав відповідний працівник.

Таким чином, висновок місцевого суду про те, що нещасний випадок стався у структурному підрозділі підприємства ТзОВ «Стоянівнасіння», розташованому у с. Стоянів, колегія суддів вважає правильним.
Крім цього, місцевим судом встановлено, що на підприємстві було розроблене та затверджене директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_21 16.02.2012р. Положення про службу охорони праці, у якому закріплено основні завдання, функції, права працівників та організація роботи служби охорони праці. Дане положення було підписане саме відповідальною особою за стан охорони праці ( т. 1 а.с.117 - 119).
Разом з тим, оцінюючи надану суду копію даного Положення, місцевим судом встановлено, що місце на останньому аркуші, де стояв підпис особи, відповідальної за стан охорони праці, прикрито стороннім предметом, що унеможливлює встановити таку особу. При детальному аналізі цього документа суд встановив, що підпис відповідальної особи за стан охорони праці дійсно стояв, оскільки є його залишок, однак органом слідства даний доказ не досліджено, оригінал положення не витребувано.
Також місцевим судом встановлено, що наказом № 31 від 01.01.2012 року директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_21 , затверджено Інструкцію з охорони праці для осіб, що виконують роботи в зерноскладах, яка підписаної директором ОСОБА_21 та узгоджена з виконуючим обов`язки інженера з охорони праці ОСОБА_24 (а.с.120-121).
Як зазначив місцевий суд, згідно п.п. 1.1, 1.4, 3.2 даної інструкції до роботи в зерноскладах допускаються особи не молодше 18 років, що пройшли навчання й інструктажі (вступний і первинний на робочому місці) по безпеці праці, що освоїли безпечні прийоми роботи і стажування в перших 25 змін під спостереженням бригадира. Характерними причинами нещасних випадків при роботі в зерноскладах (серед інших) є затягування зерном при його випуску зі складу на нижній транспортер. Однією з вимог безпеки під час роботи зазначено "Не ходити по насипі зерна, у запобігання провалу в сховані порожнечі. Якщо необхідно прохід по насипі під час випуску зерна, то припиняють випуск зерна і поверх насипу укладають міцні настили (трапи) шириною не менш 0,7 м.
Крім цього, місцевий суд встановив, що наказом № 31 від 01.01.2012 року директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_21 також було затверджено: - Інструкція з охорони праці № 3 для водія автомобіля внутрішньозаводського транспорту (т. 1 а.с.122-124); - Інструкція по охороні праці при завантажувально-розвантажувальних роботах із зерном і іншими сипкими вантажами в ж/д вагонах (т. 1 а.с.125-128); - Інструкція з охорони праці № 13 для працівників, що виконують роботи з експлуатації й обслуговування норій (т.1 а.с.129-130). Усі зазначені інструкції підписані директором ОСОБА_21 та узгоджені з виконуючим обов`язки інженера з охорони праці ОСОБА_24 .
Крім цього, директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_21 було затверджено 16.09.2012 року Посадова інструкція завідувача складу та Посадова інструкція інженера по охороні праці, яка затверджена наказом № 25-к від 26.10.2012 року директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_21 .
Таким чином, встановивши, що усі необхідні інструкції були затверджені протягом 2012 року, і за відсутності обставин та причин для перегляду, змін чи внесення змін до цих Інструкцій, суд першої інстанції вірно констатував, що у обвинуваченого ОСОБА_7 , як нового керівника підприємства, не виникало необхідності перезатверджувати ці Інструкції.
При цьому, судом вірно враховано, що працівники, які працювали на посадах, що передбачали посадові інструкції, були з ними ознайомлені. У своїх показаннях ОСОБА_21 та ОСОБА_24 ствердили, що з кожним працівником були проведені всі відповідні інструктажі.
Також місцевим судом враховано, що згідно п. 4.2 Посадової інструкції директора, яка затверджена наказом № 29-к 29.11.2012 року директора ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_7 та на якій стоїть підпис про його ознайомлення з нею, директор несе відповідальність згідно чинного законодавства за загальний стан охорони праці техніки безпеки, виробничої санітарії, дотримання вимог трудового законодавства на підприємстві ( т.1 а.с.136-137).
Водночас, згідно висновку № 757/761 судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи матеріалів документів за матеріалами кримінального провадження № 0000054 від 28.02.2014р., підписи від імені ОСОБА_7 , розташовані в графі «Затверджено» після слів «Директор ТзОВ «Стоянівнасіння»; в графі «З наказом ознайомлений (підпис працівника), після слів «З посадовою інструкцією, правилами внутрішнього розпорядку та умовами праці ознайомлений» на Посадовій інструкції директора ОСОБА_7 , що була затверджена Наказом №29-к від 29 листопада 2012р., виконані однією особою, але не ОСОБА_7 , а іншою особою з намаганням наслідувати справжні підписи ОСОБА_7 . Підписи від імені ОСОБА_7 , розташовані в графі «Затверджено» після слів «Директор ТзОВ «Стоянівнасіння», в графі «З наказом ознайомлений (підпис працівника), після слів «З посадовою інструкцією, правилами внутрішнього розпорядку та умовами праці ознайомлений» на електрофотографічній копії Посадової інструкції директора ОСОБА_7 , що була затверджена Наказом №29-к 29 листопада 2012р., непридатні для почеркознавчого дослідження з причин, викладених в дослідницькій частині висновку. Відповісти на питання відносно статі виконавця підписів, розташованих в графі «Затверджено» після слів «Директор ТзОВ «Стоянівнасіння», в графі «З наказом ознайомлений (підпис працівника), після слів «З посадовою інструкцією, правилами внутрішнього розпорядку та умовами праці ознайомлений» на Посадовій інструкції директора ОСОБА_7 , що була затверджена Наказом № 29-к 29 листопада 2012р., не виявляється можливим з причин викладених у дослідницькій частині висновку. Встановити давність виконання штрихів підписів від імені ОСОБА_7 на 1-му та 2-му аркушах оригіналу Посадової інструкції директора ТзОВ "Стоянівнасіння", не вдається можливим з причини, вказаної в дослідницькій частині висновку ( т. 4 а.с. 2-5).
Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що матеріалами справи підтверджено показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що за охорону праці він не був відповідальний та не знав, що має за це відповідати.
Досліджуючи висновки комісії з проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2012р. о 17 год. 05 хв. у ТзОВ "Стоянівнасіння" у складі ОСОБА_26 - голови комісії та 5 членів, викладені у акті від 27.05.2013р. місцевим судом встановлено, що згідно складеного комісією акту нещасний випадок стався під час виконання потерпілими трудових обов`язків на території підприємства, в робочий час, а тому керуючись п. 15 "Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві", затвердженого Постановою КМУ від 30 листопада 2011 року №1232, даний нещасний випадок вважати пов`язаним з виробництвом, взяти на облік ТзОВ «Стоянівнасіння» і скласти акт по формі Н-1 на ОСОБА_10 . Особами, дії яких призвели до нещасного випадку, є: 1. ОСОБА_7 директор ТзОВ «Стоянівнасіння», який здійснював недостатній контроль за дотриманням вимог трудового законодавства на підприємстві, загальним станом охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії. Порушив вимоги розділу II «Порядок прийняття та звільнення працівників», Правил внутрішнього трудового розпорядку ЗАТ «Стоянівнасіння», затверджених 01 грудня 2011 року №1 загальними зборами трудового колективу, п.3.4.13 «Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві», затверджених наказом Держнаглядохоронпраці 07.02.2000р. №18, п.п..1.1.. 3.3.8 «Правил техніки безпеки і виробничої санітарії для підприємств по збереженню і переробці зерна», затверджених наказом Міністерства хлібопродуктів СРСР 18.04.1988р. №99 та п.4.2 Посадової інструкції директора, затвердженої наказом ТзОВ «Стоянівнасіння» від 29 листопада 2012 року №29-К. 2. ОСОБА_21 заступник директора ТзОВ «Стоянівнасіння», який допустив до роботи ОСОБА_10 з порушенням вимог чинного законодавства, здійснював недостатній контроль за загальним станом охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та за дотриманням працівниками вимог інструкцій з охорони праці. Порушив вимог розділу ІІ "Порядок прийняття та звільнення працівників", розділу ІІІ «Основні обов`язки працівників», «Правил внутрішнього трудового розпорядку ЗАТ «Стоянівнасіння» затверджених 01 грудня 2011 року №1 загальними зборами трудового колективу, п.3.4.13 «Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві», затверджених наказом Держнаглядохоронпраці 07.02.2000 №18. п.п.1.1.. 3.3.8 «Правил техніки безпеки і виробничої санітарії для підприємств по збереженню і переробці зерна», затверджених наказом Міністерства хлібопродуктів СРСР 18.04.1988 №99. 3. ОСОБА_10 водій ТзОВ «Стоянівнасіння», який виконував роботи у ТзОВ «Стоянівнасіння» в стані алкогольного сп`яніння. Порушив вимоги п. 1.8 Інструкції з охорони праці №12 для водія автомобіля внутрішньозаводського транспорту, затвердженої наказом ТзОВ «Стоянівнасіння» №31 від 01.11.2012 року (т.1 а.с. 158-164).
Також місцевим судом досліджено окремо складений комісією акт № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом ОСОБА_10 у якому зазначено заходи щодо усунення причин настання нещасного випадку, зокрема, для ОСОБА_7 , як виконавця з 27.05.2013 року таких (т.1 а.с. 168-175).
З приводу апеляційних доводів прокурора про те, що вказаними висновками комісії по розслідуванню нещасного випадку встановлено відсутність металевих решіток на завальній ямі № 4, колегіє суддів враховує таке.
Згідно вказаних актів, спеціальне розслідування нещасного випадку розпочалось на шостий день після настання цього випадку.
У акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 27.05.2012р. (форма Н-5) описано вигляд та розмір завальної ями, що розташована на торці складу № 4 біля робочої башти, на якій, станом на день проведення розслідування (18.12.2012р.) встановлено дві металеві решітки, які, як зазначила комісія, встановлені із порушеннями відповідних вимог.
Згідно наведених актів, покликання комісії у таких на відсутність під час нещасного випадку металевої решітки на завальній ямі складу № 4 ґрунтується на даних, які комісія отримала на підставі копії протоколу огляду місця події із фототоблицями, оцінка якого наведена вище, а також протоколах допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , які у судовому засіданні місцевого суду давали показання, яким було надано оцінку вище.
Крім цього, місцевим судом досліджено окрему думку члена вказаної комісії ОСОБА_33 від 27.05.2013р., який не був згідний із актом комісії, зокрема, із П.6. - «Висновок комісії» Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2012 року у ТзОВ «Стоянівнасіння» (форма 11-5) про те, що «даний нещасний випадок вважати пов`язаним з виробництвом, взяти на облік у ТзОВ «Стоянівнасіння» і скласти акт по формі Н-1 на ОСОБА_34 ». Член комісії ОСОБА_33 зазначив, що оскільки не встановлено факту виконання гр. ОСОБА_10 трудових обов`язків у ТзОВ «Стоянівнасіння», відповідно до листа Держпраці від 18.03.2013 р. № 02-1135/07, дія Порядку на такий нещасний випадок не поширюється і підстав для складання акту за формою Н-1 на його думку немає. (т.1 а.с. 165.
Крім цього, суд першої інстанції встановив, що 24.12.2013 року рішенням Галицького районного суду м. Львова по справі № 461/8172/13-ц задоволено позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в Дрогобицькому районі Львівської області до Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області про визнання нещасного випадку таким, що не є пов`язаний з виробництвом та визнано нещасний випадок, що стався із ОСОБА_10 таким, що не пов`язаний з виробництвом. Визнано недійсним та скасовано акт Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_10 , за формою Н-1, затверджений 27.05.2013 року. Зобов`язано внести зміни до п. 6 акту Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області про розслідування нещасного випадку , що стався 12.12.2012 року за формою Н-5, затвердженого 27.05.2013 року, зазначивши, що нещасний випадок вважається не пов`язаним з виробництвом.
На переконання колегії суддів, місцевим судом з належною повнотою досліджено докази щодо причин нещасного випадку з ОСОБА_10 , зокрема, щодо відсутності захисної решітки на завальній ямі.
Так, місцевим судом встановлено, що 26.09.2012р. головним державним інспектором Держгірпромнагляду ОСОБА_35 було здійснено перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки ТзОВ "Стоянівнасіння", с. Стоянів, вул. І.Франка, 85 Радехівського району (підприємство в цілому) та складено ним акт перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 26.09.2012р. № 11-12/71, згідно якого визначено усі порушення вимог законодавства які було виявлено під час перевірки, однак жодне із них не стосувалось завальних ям, та відсутності на будь-якій із них захисних решіток ( т.3 а.с.133-135).
Після проведення вказаної перевірки, 27.09.2012р. інспектором видано розпорядження № 11-12/31 директору ЗАТ "Стоянівнасіння" ОСОБА_21 про заборону відповідної роботи до усунення зазначених порушень та отримання рішення на відновлення роботи (виробництва) у зв`язку з виявленням порушень. Вказано про накладення пломб на відповідні об`єкти. (т.3 а.с.137-138). Також 27.09.2012р. видано припис за № 11-12/50 у якому зазначено: зміст виявлених порушень; посилання на пункти, статті тощо, які порушено, позначення та назву нормативно-правового акта та терміни усунення порушень, серед яких не вказано про відсутність жодних захисних решіток на будь-якому з об`єктів та не накладено пломби на завальні (зернозберігаючі) ями (т. 3 а.с.139-140).
У подальшому, під час перевірки виконання вказаного припису та розпорядження інспектором було встановлено, що вказані порушення усунуто, про що було складено акт перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 19.10.2012р. року № 11-12/82 (т.3 а.с.142-143) та видано рішення про поновлення роботи (виробництва) від 19.10.2012р. № 11-12/25 (т. 3 а.с. 141).
Також, місцевим судом встановлено та описано у вироку, що у 2011 році Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Львівській області також проводилась перевірка АТ "Стоянівнасіння" с. Стоянів Радехівського району щодо дотримання вимог нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, у ході якої було виявлено ряд порушень, серед яких такого порушення, як відсутність захисної решітки на завальній ямі виявлено не було.
Всупереч апеляційним доводам прокурора про те, що місцевий суд безпідставно врахував дані вказаних перевірок, оскільки такі не підтверджують наявність захисник решіток на ямі та проводились за довго до нещасного випадку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно врахував зазначені дані, адже вказані перевірки проводились з метою перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки та стосувались усього підприємства у цілому. Оскільки, наявність захисної решітки на завальній ямі є обов`язковим, то ураховуючи мету проведення цих перевірок, відсутність таких решіток була б відображена у актах перевірок серед інших виявлених порушень.
Остання перевірка ТзОВ "Стоянівнасіння" проводилась Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Львівській області 26.09.2012р., тобто майже за два з половиною місяці до нещасного випадку, що на думку колегії суддів не може рахуватись як довгий період. А покликання місцевого суду на проведення аналогічної перевірки підприємства у 2011 році, у даному випадку, з урахуванням висновків цих перевірок, свідчить лише про те, що жодного разу до вказаного підприємства не було зауважень з боку перевіряючих органів щодо відсутності захисних решіток на завальних ямах.
Крім цього, місцевим судом обґрунтовано враховано дані дозволу № 402.12.46 - 46.21, наданого начальником ТУ Держгірпромнагляду у Львівській області ОСОБА_36 15.06.2012р., згідно якого ТзОВ "Стоянівнасіння" (Львівська область, Радехівський район, с. Стоянів, вул. І.Франка, 85) дозволяється виконувати роботи із збереження зерна. Дозвіл діє з 15.06.2012р. до 15.06.2017р. (т. 3 а.с.211).
Як вірно врахував місцевий суд, даний дозвіл було надано на підставі, зокрема, висновку експертизи ДП "Західний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України № від 11.06.2012р. № 46.04.11.2439.12/2768, а відтак було перевірено дотримання підприємством вимог законодавства для виконання робіт із збереження зерна.
Також, місцевим судом досліджено акт перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 11.01.2013р. № 11-19/12/06 ТзОВ "Стоянівнасіння", згідно якого у зв`язку із смертельним нещасним випадком, що стався на підприємстві 12.12.2012р. з працівником ОСОБА_10 . Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Львівській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог нормативно - правових актів з охорони праці та промислової безпеки. Серед виявлених у ході перевірки порушень відсутнє таке, як відсутність захисної решітки на завальній (нурійній) ямі. ( т.3 а.с.215-220).
При цьому, у ході судового розгляду справи місцевим судом двічі призначались судові інженерно-технічні експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності.
Так, згідно висновку судової інженерно-технічної в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи № 2092 від 27.05.2015р. організація та проведення інструктажів з питань охорони праці з працівниками ТОВ «Стоянівнасіння», які залучалися до виконання робіт в зерносушарках, у якості водіїв внутрішньозаводського транспорту, експлуатують норії, виконують вантажно-розвантажувальні роботи з зерном, суперечить вимогам п.п. 3.1, 3.14, 6.1, 6.4, 6.5 «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірку знань з питань охорони праці».
Організація робіт по розвантаженню-завантаженню зерна сої, що виконувались 12.12.2012 року на складі № 4 ТОВ «Стоянівнасіння», під час яких стався нещасний випадок, не відповідала вимогам ст. 18 Закону України «Про охорону праці», п.п. 3.1, 3.17, 4.1, 6.1 - 6.5 «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірку знань з питань охорони праці», п.3.4.13 «Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві», п.п. 3.3.1, 3.3.8, 7.1.7 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР».
Порядок виконання 12.12.2012 року робіт по розвантаженню та завантаженню зерна сої у складі № 4 ТОВ «Стоянівнасіння», під час якого стався нещасний випадок, не відповідав вимогам п.п. 2.3, 3.2, 3.13 «Інструкції з охорони праці №1 для осіб, що виконують роботи в зерноскладах».
У даному виробничому випадку керівник робіт завідуючий складом ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_16 , зобов`язаний був забезпечити виконання заходів безпечного ведення робіт та дотримання працівниками правил з охорони праці під час розвантаження-завантаження зерна сої на складі № 4 при яких настала подія досліджуваного нещасного випадку.
Причиною досліджуваного нещасного випадку, з технічної точки зору, є перебування постраждалого ОСОБА_10 у завальній ямі з зерном сої з метою проштовхнути зерно у подавальне вікно. Обставиною, що з технічної точки зору сприяла настанню нещасного випадку, є відсутність огороджувального пристрою у вигляді захисної решітки у завальній ямі складу №4.
З технічної точки зору, в причинному зв`язку з настанням досліджуваної події нещасного випадку перебувають недотримання наступних нормативно-технічних вимог наступними особами:
1) постраждалим ОСОБА_10 - недотримання вимог п.п.2.3, 3.2, 3.13 «Інструкції з охорони праці №1 для осіб, що виконують роботи в зерноскладах», що виразилися у перебуванні у завальній ямі заповненою зерном сої;
2) заступником директора з технічних питань ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_21 - недотримання вимог ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 3.4.13 «Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві», п.п. 3.3.1, 3.3.8, 7.1.4 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», що виразилися у незабезпечені належних та безпечних умов праці, невжитті заходів щодо встановлення захисної решітки на завальній ямі складу №4;
3) завідуючим складом ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_16 - недотримання вимог ст. 18 Закону України «Про охорону праці», п.п. 3.1, 3.17, 4.1, 6.1 - 6.5 «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірку знань з питань охорони праці», п.п. 7.1.5, 7.1.7, 7.1.30 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», в частині допуску до виконання робіт належним чином не підготовленого працівника (без проходження відповідних інструктажів та перевірки знань з питань охорони праці, проходження медичного огляду), експлуатації завальної ями без встановленої захисної решітки (т. 4 а.с. 64 - 77).
Ураховуючи дані вказаного висновку експерта, місцевий суд вірно констатував, що у ході проведення даної експертизи не було встановлено, що у причинному зв`язку з настанням досліджуваної події нещасного випадку перебувають дії ОСОБА_7 , пов`язані із недотриманням нормативно-технічних вимог.
Підстав для неврахування висновків даної експертизи, яка була призначена місцевим судом у судовому засіданні 14.03.2014р. за участі учасників судового провадження, колегія суддів не вбачає.
Також, ухвалою суду першої інстанції від 24.11.2015р. було призначено у даному кримінальному провадженні додаткову комісійну судову інженерно-технічну експертизу з безпеки життєдіяльності.
Як зазначено у висновку судових експертів додаткової комісійної судової інженерно-технічної експертизи з безпеки життєдіяльності № 23622/23624/15-46 від 18.11.2016р., згідно ст. 18, ст. 27 Закону України «Про охорону праці»; розділу 6 «Організація проведення інструктажів з питань охорони праці» НПАОП 0.00- 4.12-05 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, розділу 4 «Інструктаж з охорони праці», Положення про навчання, інструктаж і перевірку знань працівників ТзОВ «Стоянівнасіння» з охорони праці, п.1.6 Інструкції з охорони праці №3, для водія автомобіля внутрішньозаводського транспорту та з урахуванням проведених досліджень, можливо зробити висновок про наступне:
- водію внутрішньозаводського транспорту ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 , було проведено вступний інструктаж - 05.11.2012 року, повторний - 09.11.2012 року за інструкціями з охорони праці № 1 для осіб, що виконують роботи в зерноскладах, №3 для водія внутрішньозаводського транспорту, №12 при завантажувально-розвантажувальних роботах, №13 при виконанні робіт з експлуатації і обслуговування норій, однак не був проведений первинний інструктаж на робочому місці перед безпосереднім виконанням ним робіт за діючими на підприємстві інструкціями з охорони праці (програмою) відповідно до виконуваних робіт (керування внутрішньозаводським транспортом підприємства), що не відповідає п.6.4 та п.610 НПАОП 0.00-4.12- 05 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, п.4.2.1. Положення про навчання, інструктаж і перевірку знань працівників ТзОВ «Стоянівнасіння» з охорони праці, зважаючи на те, що в наданих на дослідження матеріалах відсутні програми проведення інструктажів, відсутня встановлена інформація щодо того з якого часу він працював на підприємстві, а також щодо того, чи залучався ОСОБА_10 до одноразових робіт, робіт за нарядом - допуском тощо більш детальніше надати відповідь на дане питання не уявляється можливим;
- стосовно проведення інструктажів з питань охорони праці завідувачу складу ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_16 можливо лише зробити висновок, що ОСОБА_16 , було проведено вступний інструктаж 06.06.2012 року, проте зважаючи на те, що, в наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження відсутній наказ про прийняття на роботу ОСОБА_16 , програма інструктажу, Перелік професій та посад працівників, які звільняються від повторного інструктажу, а також те, що в Посадові інструкції завідувача складу відсутні вимоги щодо проведення йому інструктажів з питань охорони праці більш детальніше надати відповідь на дане питання не уявляється можливим.
Згідно з вимогами ст. 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 1.1.1 НПАОП 15.0-1.01-88 «Правила техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», розділу «Положення» Положення про систему управління охороною праці, керівник підприємства забезпечує в цілому функціонування системи охорони праці та дотримання вимог охорони праці.
Також, згідно до вимог пункту 1.1.1 НПАОП 15.0-1.01-88 «Правила техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР» та розділу «Організаційно-методичне керівництво» Положення про систему управління охороною праці», забезпечення дотримання вимог охорони праці та інструкцій з техніці безпеки під час виконання виробничих процесів та експлуатації обладнання покладається на керівників структурних підрозділів підприємства.
Враховуючи те, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», керівник підприємства (роботодавець) призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, а в наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження відсутня відповідна інформація, та враховуючи, що наказів про призначення відповідальних осіб за безпечне виконання робіт станом на 12.12.2012 р. не видавалось (згідно листу ТзОВ «Стоянівнасіння» від 09.02.2016 №3/А), відповісти на дане питання більш детальніше не уявляється можливим.
Організація робіт з розвантаженням та навантаженням зерна/сої на складі №4, норії та завальній ямі, при виконання яких стався нещасний випадок із водієм внутрішньозаводського транспорту ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 , не відповідала вимогам пунктів 1.1.1., 3.3.8, 7.1.22 НПАОП 15.0-1.01-88 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», в частині відсутності на місці проведення робіт (склад № 4) засобу колективного захисту-огороджувальних пристроїв у вигляді металевих решіток на завальній ямі складу та наказу про призначення відповідальної особи за безпечне виконання даних робіт.
В той же час, виконання робіт з розвантаженням та навантаженням зерна сої на складі №4, норії та завальній ямі, під час яких стався нещасний випадок із водієм внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 , не відповідають вимогам пункту 3.2 Інструкції з охорони праці №1 для осіб, що виконують роботи в зерноскладах та пункту 1.12 Інструкції з охорони праці №3 для водія автомобіля внутрішньозаводського транспорту, в частині знаходження водія внутрішньозаводського транспорту ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 на насипі зерна сої в завальній ямі складу №4 при виконанні робіт по його розвантаженню.
Враховуючи наявність у наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження протиріччя в факті того, чи доручалися ОСОБА_10 12.12.2012 року завідувачем складу ОСОБА_16 , будь-які роботи пов`язані із розвантаженням зерна сої на складі №4, а також відсутності в них: переліку робіт, які виконуються за нарядами-допусками на ТОВ «Стоянівнасіння», технологічної - карти на проведення вантажно-розвантажувальних робіт на складі № 4 (навантаження/ розвантаження автомобілів зерном чи роботи по контрольному зважуванню зерна), де б повинні бути зазначені вимоги щодо організації та порядку (послідовності) виконання зазначених робіт, будь-якої технічної документації на завальну яму та механізми зернової «Норії», наказу про призначення відповідальної особи за за безпечне виконання вантажно-розвантажувальних, складських та транспортних робіт стан охорони праці на складі №4 (зокрема технічно справний стан будівель і споруд), відповідної встановленої інформації щодо того, чи проходив ОСОБА_16 , навчання та перевірку знань з питань охорони праці, зокрема НПАОП 15.0-1.01-88 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР» та інших документів, вимоги яких регламентують проведення вантажно-розвантажувальних робіт на складі тощо, відповісти більш детальніше на зазначені питання не уявляється можливим.
Причинами нещасного випадку із водіємвнутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 є: - відсутність наказу про призначення відповідальної особи за безпечне виконання вантажно-розвантажувальних, складських та транспортних робіт; - відсутність металевої решітки на завальній ямі складу № 4; - неналежна організація та недостатній контроль за проведенням робіт по розвантаженню/навантаженню зерном сої - допуск відсутності на місці проведення робіт засобу колективного захисту (огороджувальних пристроїв у вигляді металевих решіток) на завальній ямі складу та знаходження водія внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 у завальній ямі на насипі зерна сої під час проведення його розвантажування; - невиконання потерпілим вимог інструкцій з охорони праці - знаходження водія внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 у завальній ямі на насипі зерна сої під час проведення розвантажувальних робіт.
Вказати інші причини настання даного нещасного випадку, згідно наданих на дослідження матеріалів кримінального провадження, враховуючи відповіді на питання не вбачається за можливе.
Згідно наданих на дослідження матеріалів кримінального провадження, можна зробити висновок, що у водія внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 була технічна можливість уникнути нещасного з ним випадку, проте він нею не скористався.
В даній виробничій ситуації, згідно наданих на дослідження матеріалів кримінального провадження, з технічної точки зору дії водія внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 не відповідали вимогам пункту 3.2 Інструкції з охорони праці №1 для осіб, що виконують роботи в зерноскладах, пункту 1.12 Інструкції з охорони праці №3 для водія автомобіля внутрішньозаводського транспорту в частині того, що він знаходився у завальній ямі складу №4 на насипі зерна сої під час проведення робіт по його розвантаженню, та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку з ним.
Дії завідуючого складу ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_16 , не відповідали вимогам пп. 3.3.8, 7.1.22 НПАОП 15.0-1.01-88 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», пункту 6 розділу II «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції завідувача складу в частині того, що він не організував належним чином розвантаження/навантаження зерном сої автомобіля МАН на складі № 4 підприємства з метою контрольного зважування зерна - допустив відсутність на місці приведення робіт, складі № 4, засобу колективного захисту (огороджувальних пристроїв у вигляді металевих решіток) на завальній ямі складу та знаходження водія внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 у завальній ямі на насипі зерна сої під час проведення його розвантаження, і з технічної точки зору знаходяться у опосередкованому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку із водієм внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 .
Дії директора ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_7 не відповідають вимогам ст. 13 Закону України «Про охорону праці», пп. 1.1.1, 3.3.8 НПАОП 15.0-1.01-88 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», розділу «Положення» «Положення про систему управління охороною праці», в частині того, що він не забезпечив належне функціонування системи управління охороною праці - допустив відсутність наказу про призначення відповідальної особи за безпечне виконання вантажно- розвантажувальних, складських та транспортних робіт та металевих решіток на завальній ямі складу № 4, і з технічної точки зору знаходяться у опосередкованому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку із водієм внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 .
З технічної точки зору, встановити, чи знаходяться дії (бездіяльність) завідуючого складу ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_16 та директора ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_7 , які не відповідали нормативно-правовим актам з охорони праці в прямому причинному зв`язку із настанням цієї події, згідно наданих на дослідження матеріалів кримінального провадження урахуванням відповідей на питання та причин настання нещасного випадку із водієм внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 не вбачається за можливе. (т.4 а.с. 172 - 199).
Отже, згідно даного висновку дії водія внутрішньозаводського транспорту ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_10 перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку з ним. Водночас дії завідуючого складу ОСОБА_16 , а також дії директора ОСОБА_7 з технічної точки зору знаходяться у опосередкованому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку із ОСОБА_10 .
Всупереч апеляційним доводам прокурора, на переконання колегії суддів, місцевий суд вірно констатував, що даний висновок додаткової комісійної судової інженерно-технічної експертизи з безпеки життєдіяльності вказує лише на "опосередковану" вину ОСОБА_7 .
Суд першої інстанції вірно врахував те, що згідно обох проведених у справі експертиз чітко вказано, про відсутність прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_7 , як директора, та настанням нещасного випадку із ОСОБА_10 . Водночас, в обох експертизах вказано, що лише дії самого потерпілого ОСОБА_10 перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням нещасного випадку і, що ОСОБА_10 мав можливість уникнути нещасного випадку з ним, однак не скористався такою можливістю, а умисно, нехтуючи правилами безпеки, заліз у завальну яму.
Відповідно до положень ст. 23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Вина це обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого злочину, яка визначає його психологічних зміст і є необхідною умовою кримінальної відповідальності. Поняття вини характеризується змістом, сутністю, формою і ступенем вини.

Суд першої інстанції вірно врахував, що законодавцем не визначено та не закріплено у правових актах такої форми вини як опосередкована та не передбачено за неї відповідальності, а згідно Академічного тлумачного словника української мови "опосередкований" (синонім пасивний, непрямий і ін.) - поданий або виражений не безпосередньо, а через що-небудь інше, за допомогою посередньої ланки.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 271 КК України, характеризується: діянням (дією або бездіяльністю); наслідками у вигляді шкоди здоров`ю (ч. 1 ст. 271 КК) або загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками (ч. 2 ст. 271 КК), причинним зв`язком між діянням і наслідками, а також місцем вчинення кримінального правопорушення.
Причинний зв`язок між діянням та його наслідками для наявності складу кримінального правопорушення має бути необхідним, оскільки інакше не можна виключити, що наслідки виникли не через діяння, яке інкримінується винній особі, а через якесь інше діяння або подію.
Якщо такий зв`язок відсутній, кримінальна відповідальність за настання суспільно небезпечних наслідків виключається. Випадковий причинний зв`язок не дає підстав констатувати наявність об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а отже свідчить про відсутність складу злочину. Не кожна умова, що сприяла настанню наслідків, може бути причиною цих наслідків. Дія чи бездіяльність можуть бути причиною злочинних наслідків лише тоді, коли вони були необхідною умовою цих наслідків, без яких ці наслідки не настали б. Необхідний причинний зв`язок між діяннями та наслідками характеризується тим, що діяння: має передувати наслідкам; має бути умовою, без якої не було б наслідку (принцип condiсio sine qua non); за своїми властивостями, як правило, має спричиняти саме такі наслідки, тобто наслідки мають бути закономірним результатом вчиненого діяння.
Таким чином, враховуючи наведене та викладений у вироку аналіз досліджених місцевим судом доказів, колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що досліджені у судовому засіданні докази не є достатніми для доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, поза розумним сумнівом.
Водночас, як вірно зазначив місцевий суд, досліджені місцевим судом докази підтверджують, що у ТзОВ «Стоянівнасіння» була створена служба охорони праці та складені відповідні нормативні документи про систему охорону праці ще до призначення ОСОБА_7 на посаду директора ТзОВ (29.11.2012р.), які датовані 2012 роком, і законодавчо не передбачено вимог щодо необхідності перезатверджувати таки при зміні керівника підприємства.
У ТзОВ «Стоянівнасіння» була посада інженера по охороні праці, в функції якого входило забезпечення контролю за проведенням заходів по охороні праці та за дотриманням на виробництві правил і норм по охороні праці. Інженер по охороні праці ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_24 був призначений на посаду 01.11.2012р. і до загибелі ОСОБА_10 провів навчання та інструктажі по охороні праці з усіма працівниками підприємства, у тому числі із ОСОБА_10 . Судом також встановлено, що він не звертався до керівника підприємства з приводу відсутності захисних решіток на завальних ямах.
У ТзОВ «Стоянівнасіння» проводились перевірки з питань охорони праці органами державного нагляду та видавались відповідні приписи, ще до призначення на посаду директора ОСОБА_7 . Востаннє така перевірка мала місце 26.09.2012р., а припис був виданий 27.09.2012р., тоді як нещасний випадок мав місце 12.12.2012р. Під час здійснення перевірок жодного разу не було виявлено порушення щодо відсутності в завальній ямі решіток.
Також, місцевим судом враховано і дані щодо потерпілого ОСОБА_10 , який на момент настання нещасного випадку перебував у стані алкогольного сп`яніння, і який в яму зайшов умисно, а не випадково впав. Допитані у судовому засіданні місцевого суду свідки зазначили про те, що ОСОБА_10 ніхто не доручав вчиняти будь-які дії в завальній ямі, навпаки вимагали від нього покинути яму, останній пішов в завальну яму з метою проштовхування зерна сої в прийомний отвір, хоча жодною технологією такого способу усунення затору зерна в завальній ямі не передбачено.
Крім цього, місцевим судом враховано, що згідно ескізу місця, де стався нещасний випадок зі смертельним наслідком, складеного інженером з охорони праці ТзОВ «Стоянівнасіння» та підписаного членами комісії по розслідуванню нещасного випадку, на момент настання нещасного випадку потерпілий знаходився поблизу прийомного отвору завальної ями, при цьому залізна опора розташована на значній відстані. Розміри завальної ями: довжина 5,5м, ширина 4,0м. (т. 1 а.с. 158-164, 183).
Згідно фототаблиць, які були долучені стороною захисту до матеріалів кримінального провадження, прийомний отвір завальної ями знаходиться на певній віддалі від залізної опори, на яку кріпиться металева решітка. (т.3 а.с. 71-74).
Наведені обставини вірно визнані місцевим судом як такі, що свідчать про те, що наявність решіток на завальній ямі не могла абсолютно завадити потерпілому потрапити до прийомного отвору такої ями, а відтак колегія суддів вважає непереконливими апеляційні доводи прокурора про те, що факт потрапляння ОСОБА_10 у завальну яму та подальша його загибель свідчить про відсутність решітки на ямі.
Також судом враховано, що жодним доказом достеменно не встановлено факт відсутності захисних решіток на звальній ямі під час нещасного випадку, про що описано вище.
За таких обставин, висновок суду про недоведеність обвинувачення ОСОБА_7 у тому, що його дії (бездіяльність) полягали у здійсненні недостатнього контролю за загальним станом охорони праці, техніки безпеки, що виразилось у незабезпеченні встановленню в завальній ямі складу № 4 металевої решітки, що запобігає падінню людей, як і те, що матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_7 , як директор підприємства, безпосередньо чи через інших службових осіб підприємства допускав ОСОБА_10 до роботи, та і взагалі, що ОСОБА_7 був обізнаний із тим, що на підприємстві працює ОСОБА_10 ще й без укладання трудового договору, колегія суддів вважає обґрунтованим.
Згідно ст. 7 КПК України, загальними засадами кримінального провадження, крім інших, є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до положень ст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

За наслідками апеляційного розгляду справи колегія суддів приходить до переконання, що у ході досудового розслідування стороною обвинувачення не було зібрано доказів, якими б доводились істотні для даного кримінального провадження обставини, встановлення яких є необхідним для доведення вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.271 КК України.

Отже, всупереч доводам прокурора, висновки суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_7 за ч.2 ст.271 КК України за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення є належним чином вмотивованими, а вирок місцевого суду - законним та обґрунтованим.

Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 ..

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовківського районного суду Львівської області від 22 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: