Дата документу 27.01.2023
Справа № 334/481/23
Провадження № 1-кп/334/376/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002143 від 31.10.2022 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Запоріжжя, незаміжньої, працюючої бухгалтером КНП «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень частин 1, 2 Конституції України, Україна суверенна і незалежна держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Указом Президента України Володимира Зеленського від 24 лютого 2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який наразі продовжено до 19.02.2023.

Під час дії воєнного стану, 03.10.2022 близько 08-00 годин, громадянка України ОСОБА_3 , перебуваючи на території зупинкового комплексу громадського транспорту «9-та міська лікарня», за адресою: м. Запоріжжі, вул. Щаслива, 2, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх караність та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення ст. ст. 1, 2, 65, 68 Конституції України, діючи умисно, під час дії воєнного стану, з метою ослаблення національних інтересів України, сприяння російській федерації та її представникам у порушені суверенітету України та тимчасовій окупації України, створення у суспільстві думки про виправданість та легітимність дій представників влади і службових осіб збройних формувань держави-агресора російської федерації щодо вторгнення та окупації території суверенної держави України, у присутності своїх знайомих - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (які не були обізнані про її злочинні наміри), публічно заперечила здійснення збройної агресії проти України, закликала до підтримки дій держави - агресора рф та невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України, висловивши такі заклики: «ніякої збройної агресії рф не має, рф просто забирає свої території тому правда на боці російської федерації і Запоріжжя також буде невід`ємною частиною росії, треба тільки почекати і не чинити супротиву».

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 111-1 КК України - публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, публічні заклики до підтримки дій держави - агресора та невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій території України.

З обвинувальним актом до суду надійшло клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні та письмову заяву ОСОБА_3 , складену за участю захисника ОСОБА_7 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні.

Частиною 1 статті 302 КК України передбачено, що встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України, згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 111-1 КК України як публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, публічні заклики до підтримки дій держави - агресора та невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій території України (колабораційна діяльність).

При призначенні обвинуваченій покарання суд ураховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 працевлаштована, раніше не засуджена, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, повністю визнала свою вину.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України - відсутні. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, з урахуванням викладеного, за сукупності наведених вище обставин, визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, призначити їй покарання в межах санкції ч. 1 ст. 111-1 КК України у вигляді позбавлення її права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а саме, обіймати посади пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування чи з надання публічних послуг.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 302, 368, 370, 373, 374, 376, 381 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування чи з надання публічних послуг, строком на десять років.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя: ОСОБА_1