Справа № 752/4015/19
Провадження № 1-кс/752/44/20
У Х В А Л А

15.01.2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001323 від 20.02.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001323 від 20.02.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України.

Клопотання обгрунтовано тим, що слідчим суддею Голосіївського районного суду м.Києва у кримінальному провадженні №0001323 від 20.02.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України ухвалою від 27.02.2019 р. накладено арешт на автомобіль «Хюндай» д.н. НОМЕР_1 , 2014 р. випуску.

В зв`язку з необгрунтованітю ухвали про накладення арешту на майно, відсутністю підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, заявник просить скасувати арешт, накладений на транспортний засіб.

Заявник, слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились. Про місце і час проведення розгляду клопотання повідомлялись належним чином, однак їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність, а також прокурором надані відомості, що транспортний засіб, ключі від автомобіля, а також договір про придбання автомобіля повернуті ОСОБА_4 ,

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Голосіївським УП ГУ НП у м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001323 від 20.02.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України.

Cлідчим суддею Голосіївського районного суду м.Києва у кримінальному провадженні №0001323 від 20.02.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України ухвалою від 27.02.2019 р. накладено арешт на автомобіль «Хюндай» д.н. НОМЕР_1 , 2014 р. випуску.

Метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді було забезпечення збереження речових доказів.

В силу п. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до п.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В силу положень ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого. Їх захисника, чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

За змістом вказаної норми закону, а також положень ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

В ході розгляду клопотання встановлено, що арештоване майно, а саме транспортний засіб, ключі від нього та договір купівлі-продажу транспортного засобу були повернуті ОСОБА_4 ,а отже у подальшому застосуванні арешту відпала потреба.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для подальшого застосування заходів забезпечення кримінального провадженя, а отже клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 174, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001323 від 20.02.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, що накладений відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2019 р. на автомобіль «Хюндай» д.н. НОМЕР_1 , 2014 р. випуску.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя