Справа №718/2951/22
Провадження №1-кп/718/165/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у заді суду м. Кіцмань кримінальне провадження №0000060 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця за національністю, громадянина України, із вищою освітою, вдівець, має на утриманні трьох малолітніх дітей, директор компанії «АгроІміджБуд», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

представника потерпілих ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_3 24 січня 2022 року приблизно о 18 год. 10 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Chevrolet Cruz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого в якості пасажира на передньому сидінні справа перебувала ОСОБА_7 , розпочав рух з узбіччя, здійснюючи виїзд на проїзну частину вул. Шевченка в с. Дубівці Чернівецького району Чернівецької області, в темну пору доби, де наявне вуличне освітлення.

Перебуваючи неподалік будинку №34 вказаної вулиці, водій ОСОБА_8 , не врахувавши дорожньої обстановки, не переконавшись, що зміна напрямку руху керованого ним транспортного засобу буде безпечною та не створить перешкод і небезпеки для інших учасників руху, почав здійснювати

маневр розвороту зліва на право на зустрічну смугу руху, не надавши при цьому перевагу в русі автомобілю марки «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався по головній дорозі, зі сторони м. Чернівці, в напрямку с. Зеленів Вижницького району Чернівецької області, в результаті чого допустив зіткнення із вказаним автомобілем.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирці автомобіля марки «Chevrolet Cruz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку СМЕ №72 від 01.03.2022, спричинено смерть.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_8 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. 10.1 ПДР, що безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, що настали, а також п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР, які лише сприяли порушенню вищевказаних правил, встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, повністю визнав, щиро розкаюється у вчиненому, надав покази, що відповідають пред`явленому обвинуваченню.

Вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, але нажаль нічого змінити вже не може. Вказав, що він і так вже покараний, оскільки він є винуватцем ДТП наслідком якої є смерть потерпілої - його дружини ОСОБА_10 та матерії їхніх трьох малолітніх дітей. Просив не карати його суворо та застосувати як міру покарання штраф, оскільки його троє дітей на даний час проживають в Ірландії та перебувають тимчасово під опікою бабусі ОСОБА_11 та тітки ОСОБА_12 , які є потерпілими в даній справі. Просив надати йому можливість поїхати до дітей та опікуватися ними.

Представник потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні не оспорював обставин у даному кримінальному провадженні, вказав, що його довірителі є матір`ю та сестрою потерпілої ОСОБА_10 , що померла в наслідок ДТП. Пояснив, що вони претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не мають, так як вважають, що він і так вже покараний - він залишився вдівцем, а троє маленьких дітей залишилися сиротами. Просив застосувати до обвинуваченого покарання у виді штрафу та дати можливість йому бути з дітьми та піклуватися про них. Просив не позбавляти обвинуваченого права керування транспортним засобом, скільки для забезпечення життєдіяльності трьох дітей йому буде потрібно керувати автомобілем.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини скоєного злочину, доведеність вини підсудного та кваліфікація його дій, учасниками процесу не оспорюється, при цьому, ці особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, їм роз`яснено про позбавлення їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд знаходить недоцільним дослідження інших доказів і приходить до висновку, що пред`явлені ОСОБА_3 обвинувачення за ч.2 ст. 286 КК України знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, оскільки останній вчинив злочини, результатом якого спричинено смерть потерпілої ОСОБА_7 (висновок СМЕ №72 від 01.03.2022 року).

Враховуючи викладене, суд визнає ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, призначаючи покарання за відповідно частиною ст. 286 КК України, необхідно враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Стаття 50 КК України наголошує на тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, відноситься до злочинів вчинених з необережності та, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий, вчинив злочин з необережності, має постійне місце проживання та виключно позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні трьох дітей - неповнолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та двох малолітніх синів: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, враховує думку потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які через свого представника просили суд суворо не карати ОСОБА_3 , та бере до уваги обставини, що пом`якшують покарання винного, а саме - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Таким чином, враховуючи молодий вік обвинуваченого ОСОБА_3 , те, що він є особою раніше не судимою, має на утриманні одну неповнолітню та двох малолітніх дітей, яких виховує сам, щиро розкаявся у вчиненому та сприяв розкриттю злочину, суд вважає за можливе призначити йому покарання з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та застосувати вимог ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст. 286 КК України, та вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 10 000 (десяти тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000060 було проведено ряд експертиз, загальна сума витрат яких становить 15514 гривень 40 коп. Дані дослідження проведено за рахунок державного бюджету. Тому половина вартості проведених експертиз підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави з урахуванням пред`явленого обвинувачення іншій особі, матеріали кримінального провадження які виділені в окреме провадження.

На підставі ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до п.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст. 286 КК України, у виді штрафу в розмірі 10 000 (десяти тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Судові витрати на залучення експертів в розмірі частини загальної суми 15514 гривень 40 коп., тобто в сумі 7757 гривень 20 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речовий доказ по справі, а саме: предмети одягу потерпілої ОСОБА_7 , які поміщені в поліетиленовий пакет та зберігаються в камері зберігання речових доказів Кіцманського ВП №2 (м.Кіцмань) ГУНП в Чернівецькій області - знищити;

DVD-R диск із відеозаписом, знятим з камер відео спостереження будинку АДРЕСА_2 - залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з моменту його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд.

Суддя Кіцманського

районного суду: ОСОБА_1