печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

22 вересня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участі секретаря ОСОБА_5,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання щодо призначення судового розгляду за обвинувальним актом стосовно вчинення

ОСОБА_1 злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03.04.2017 року до Печерського районного суду м. Києва від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 28.09.2016 року стосовно вчинення ОСОБА_1 злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначення провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого заперечував проти призначення провадження до судового розгляду, просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст.291 КПК України, обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить наступних висновків.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд за результатами проведення підготовчого судового засідання повертає обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Суд вважає наявними підстави для повернення обвинувального акту у даному провадженні, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Судом береться до уваги, що обвинувальний акт згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору, не лише у разі недотримання при складанні обвинувального акта вимог ст.291 КПК України, а і взагалі вимог цього кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. У свою чергу, він повинен відповідати вимогам, встановленим ст. 291 КПК України, яка передбачає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим та прокурором.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України, особа стає обвинуваченим тоді, коли обвинувальний акт щодо якої переданий до суду саме у порядку, передбаченому статтею 291 КПК України.

Натомість відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України вказаний перелік відомостей повинен бути перевірений судом у підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

У п.5 ч.2 ст.291 КПК України зазначено, що обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як передбачено ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя.

Пункти а), в) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ) встановлює: кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно та детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує на конкретності висунутих обвинувачень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», зазначено: «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито відбулись і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення. Хоча ступінь детальності інформування обвинувачення залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому сенсі обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст. 6 Конвенції».

У рішенні Європейського суду з прав людини, «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р. зазначено, що «положення п.«а» ч. 3 ст. 6 ЄКПЛ необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду».

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_1 в частині вчинення злочину однією особою або групою осіб, яке викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру, що відповідно до змісту Постанови Верховного суду від 21.04.2021 у справі №295/12923/19 (провадження №51-207км21) - має визнаватись істотним порушенням вимог КПК України.

Так, Верховний суд зазначив: «Незважаючи на те, що чинним КПК не передбачені наслідки неспівпадіння викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру і обвинувальному акті, врученому обвинуваченому і направленого до суду, усталена судова практика свідчить про те, що випадки, коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру мають визнаватися істотними порушеннями вимог КПК».

Неконкретність пред`явленого обвинувачення позбавляє розуміння його змісту, обрання ефективних засобів захисту.

Крім того, як прокурором, так і слідчим допущено порушення підслідності без дотримання вимог ст.218 КПК України.

У слідчого у дотримання вимог ч.2 ст.218 КПК України при повідомленні прокурора про початок досудового розслідування виник обов`язок у відповідному повідомленні вказати, що дане кримінальне провадженні йому не підслідне на підставі ч.1 ст.218 КПК України. Процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні у дотримання вимог, передбачених ч.2 ст.218 КПК України. Мав обов`язок винесення постанови про визначення територіальної підслідності. Слідчий СУ ФР Києво-Святошинського ОДПІ ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_8 відкрив кримінальне провадження №0000084 від 28.09.2016 за ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України про начебто замах на заволодіння коштами державного бюджету незважаючи на те, що кримінальне провадження за цими ознаками злочину, за цим же епізодом злочинної діяльності вже було порушено слідчим Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 з дотриманням правил підслідності.

Враховуючи викладене, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_1 слід повернути прокурору для усунення недоліків у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.291 КПК України та іншим вимогам цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 91, 291, п.3 ч.3 ст.314, 369 КПК України,

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 28.09.2016 року стосовно вчинення ОСОБА_1 злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України, повернути прокурору Києво-Святошинської окружної прокуратури для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з моменту її проголошення.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4