Справа № 344/3165/23
Провадження № 11-сс/4808/89/23
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

його представника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2023 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2023 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт у кримінальному провадженні №0000061 відомості про яке 17.09.2022 року внесені до ЄРДР, на автомобіль марки «NISSAN QASHQAI» д.н.з. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати вказаний автомобіль, користуватися та розпоряджатись ним.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_9 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28 лютого 2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого П`ятого СВ ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_10 про накладення арешту на автомобіль марки «NISSAN QASHQAI» д.н.з. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , в частині тимчасового позбавлення права користування ним.

Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою і невмотивованою, оскільки всупереч вимогам п.4, п.5, п.6 ч. 2 ст. 173 КПК України об`єктивно не з`ясовані всі обставини, які враховуються при вирішенні питання про арешт майна згідно норм ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не встановлено, як і не встановлено осіб, яким вона завдана; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вважає, що слідчим не доведено необхідність накладення арешту на майно, а слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не взято до уваги доводи сторони захисту, що автомобіль марки «NISSAN QASHQAI» д.н.з. НОМЕР_1 , не є засобом вчинення злочину, тому винесена постанова слідчого про визнання вказаного автомобіля речовим доказом є формальною. В оскаржуваній ухвалі не знайшли свого підтвердження дані про те, що під час обшуку автомобіля було знайдено зброю, бойові припаси, підроблені документи, грошові кошти, отримані протиправним шляхом, немає доказів й того, що автомобіль використовувався для їх придбання, зберігання або перевезення, зокрема, для виїздів на зустрічі з особами, причетними до вчинення злочинів у даному кримінальному провадженні.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі ризик щодо можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження арештованого майна не доведено, дане твердження ґрунтується на припущеннях.

Звертає увагу на те, що автомобіль марки «NISSAN QASHQAI» д.н.з. НОМЕР_1 використовується ОСОБА_8 для перевезення його бабусі ОСОБА_11 , за якою він здійснює постійний догляд, до лікувальних закладів як району, так і обласного центру, у зв`язку з чим наслідки арешту на автомобіль в частині тимчасового позбавлення права користуватися ним, обмежує як його інтереси, так інтереси його непрацездатної бабусі яка є інвалідом ІІІ групи загального захворювання.

При цьому, задля досягнень завдань даного кримінального провадження ОСОБА_8 не заперечує щодо встановлення заборони відчуження та розпорядження вказаним автомобілем до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні №0000061.

Під час апеляційного розгляду:

- власник майна ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 просили задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін. Звертав увагу суду на те, що стосовно на даний час стосовно ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що виключає можливість користуватись транспортним засобом.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що клопотання про арешт майна подано в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 від 17.09.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

Зокрема, під час досудового розслідування було встановлено, що помічник оперативного чергового відділення поліції № 4 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП у Івано-Франківській області ОСОБА_8 спільно із своєю матір`ю ОСОБА_12 котра перебуває на посаді інспектора управління соціального захисту населення Богородчанської РДА в період з 01.09.2022 по 14.09.2022 здійснили організацію незаконного переправлення через державний кордон України громадянина ОСОБА_13 за винагороду у розмірі близько 5000 доларів США.

22.02.2023 року у відповідності до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку у кімнаті в котрій проживає ОСОБА_8 у трапчанній сумці чорного кольору виявлено металевий пристрій зовні схожий на пістолет із № НОМЕР_3 та чотири металеві гільзи і три металевих предмети зовні схожі на патрони (набої), усе поміщено у спеціальний пакет «ДБР» серії В 2019877. У металевому сейфі, що розташований у коридорі згаданого будинку виявлено 21 предмет, які зовні подібні на патрони (набої), які поміщенні у спеціальний пакет «ДБР» серії В 2019878. В іншій кімнаті у шафі виявлено три металевих предмети, які зовні схожі на патрони (набої), які поміщенні у спеціальний пакет «ДБР» серії В 2019874.

Цього ж дня, на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду проведено обшук автомобіля марки «NISSAN QASHQAI» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності та користуванні ОСОБА_8 . За результатами проведення обшуку вилучено автомобіль марки «NISSAN QASHQAI» д.н.з. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 та технічний паспорт серії НОМЕР_4 та ключі до вказаного транспортного засобу.

Постановою слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_10 від 23 лютого 2023 року автомобіль марки «NISSAN QASHQAI» д.н.з. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 визнано речовим доказом, оскільки був знаряддям (засобом) вчинення злочину, а саме використовувався для перевезення предметів зовні схожих на зброю та набої, а також використовувався для здійснення виїздів на зустрічі з ОСОБА_13 та іншими особами, де обговорював обставини готування до вчинення кримінального правопорушення, перевозив підроблені документи та кошти, отримані протиправним шляхом.

23 лютого 2023 року слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «NISSAN QASHQAI» д.н.з. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2023 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль, з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як можливого виду покарання, з позбавленням права відчужувати, користуватися та розпоряджатися ним.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та обґрунтовано на даній стадії кримінального провадження визнане речовим доказом, з огляду на те, що воно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того, санкція статті КК України, у вчиненні якої підозрюється ОСОБА_8 , передбачає конфіскацію майна, як виду покарання, а тому наявні правові підстави для арешту вказаного майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Водночас, колегія суддів зауважує, на даній стадії розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2023 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5