Справа № 203/986/22
Провадження № 1-кп/0203/334/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 14.10.2021 року, №0000185 від 05.02.2022, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває вищезазначене об`єднане кримінальне провадження.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, враховані судом при продовженні їм запобіжного заходу, не зменшились та не перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Захисник зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, є необґрунтованими на засновані на припущеннях.

Обвинувачений ОСОБА_5 при вирішенні клопотання прокурора поклався на розсуд суду.

. Вислухавши заявлені клопотання прокурора, думку учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.12.2022 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.02.2023 року включноз можливістю звільнення під заставу 49620 гривень. Також ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.12.2022 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.02.2023 року включно.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинувачених переховуватись від суду існує, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. При цьому, ОСОБА_6 злочини, передбачені ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, вчинив в період іспитового строку. Тому у суду є достатні підстави вважати, що обвинувачені, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує їм у разі визнання винуватими у інкримінованих злочинах, можуть переховуватися від суду.

Разом з цим, суд враховує, що ОСОБА_6 неповнолітніх дітей на утриманні не має, не одружений, не працює, не має постійного місця проживання, що було підтверджено ним в судовому засіданні, у зв`язку з чим підвищується ризик переховування його від суду, оскільки обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, які б утримували його за місцем проживання.

При вирішенні питання про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1ст.177КПК України, враховано позицію Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», у якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Щодо ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає його доведеним, оскільки ОСОБА_5 неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочині, востаннє 02.02.2010 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.115, ч.2 ст.187, ч.2 ст.152 КК України до 14 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30 грудня 2020 року по відбуттю строку покарання, знову обвинувачується у вчиненні злочинів, які мали місце в перший рік після звільнення -14.10.2021 року. Також судом враховано, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, в нього відсутня родина, з дружиною шлюб розірвано, неповнолітніх дітей на утриманні немає, що було підтверджено обвинуваченим в судовому засіданні. Зазначене дає підстави суду вважати, що перелічене свідчить про відсутність обставин, які б утримували його за місцем проживання та від вчинення нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, та ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 є особою раніше неодноразово судимою, в тому числі за злочин проти життя, здоров`я, волі і гідності особи, та знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, об`єктом якого є здоров`я особи, що, у свою чергу, свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого на вчинення неправомірних дій, а також свідчить про можливість вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення.

Також, оскільки дане кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії судового розгляду, досліджені тільки письмові докази у справі, тому, враховуючи стадію судового розгляду, серйозність пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, існує висока вірогідність, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме змогу впливати на потерпілу та свідків з метою змін, викривлення їх показань, що може мати негативні наслідки.

Крім того, суд при вирішенні питання про наявність заявлених прокурором ризиків враховує введення в Україні воєнного стану, що полегшує обвинуваченим можливість переховуватись від суду в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого, суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення встановлених судом ризиків і застосування саме такого запобіжного заходу буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.2 ч.5ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у відповідності до абз.4 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» складає з 01 січня 2023 року від 53680 до 214720 ривень.

Суд вважає необхідним визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53680 гривень, що буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає обвинуваченому ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 199, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 22 квітня 2023 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення обвинуваченим процесуальних обов`язків - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № UA0017442, відкритий Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області () в ДКСУ, м.Київ (МФО 820172), в разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця проживання.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді застави вважати з моменту його звільнення з-під варти.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 22 квітня 2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1