Справа № 446/276/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2023 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2022 за № 0000174 про обвинувачення

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Жовтанці Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні якого перебуває троє малолітніх дітей, не депутата, з не повною середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.4 ст. 185 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

05.12.2022 приблизно о 16 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , розуміючи, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» на території України введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, на своєму тракторі з причепом, які не зареєстровані у встановленому законом порядку приїхав на земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:1918, що неподалік с. Вихопні Львівського району Львівської області, яка належить ОСОБА_5 , та перебуває в законному користуванні ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» на підставі договору оренди від 19.06.2018.

Після чого, ОСОБА_3 , цього ж дня, перебуваючи у вищевказаному місці та в той же час, продовжуючи реалізувати свій умисел, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, а відтак, протиправні дії не будуть помічені сторонніми особами, перебуваючи на вище вказаній земельній ділянці, за допомогою фізичної сили, руками, зірвав зі стебел 480 качанів кукурудзи звичайної, сорту «Р8812» загальною масою 120 кг, які помістив у причіп, при цьому виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівниками ТОВ «Агро ЛВ Лімітед».

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення майна ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» загальною вартістю 540 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що вчинив його за викладених в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся у вчиненому, обставини викладені в обвинувальному акті визнає в повному обсязі. Зокрема вказав, що поїхав в поле на своєму тракторі, щоб зібрати кукурудзу для свої потреб. Коли він перебував на полі та збирав урожай кукурудзи приїхали працівники ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» , які в подальшому викликали працівників поліції.

Представник потерпілого в судовому засіданні пояснив, що викрадене майно повернуто, цивільний позов не заявлявся. Щодо покарання, просив суворо не карати обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання, в якому просить суд не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор в свою чергу також не оспорював фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.

В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, поясненнях представника потерпілого, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд, оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вказані докази є належними, достовірними, допустимими, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку і не протирічить одне одному. Від цього суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце.

Дії ОСОБА_3 , які полягають у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15- ч. 4 ст. 185 КК України. Провина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом, тому він підлягає покаранню за вчинення вказаного злочину.

При цьому суд зауважує, що для кваліфікації кримінального правопорушення як такого, що вчинене в умовах воєнного стану, має значення лише те, що на час його вчинення в державі діяв саме такий режим, а не інші якісь суб`єктивні фактори.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, також враховуються дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило, має стійкі соціальні зв`язки та на утриманні якого перебуває троє малолітніх дітей, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому відсутні.

Окрім того, приймаючи судове рішення про міру покарання обвинуваченому, суд також враховує досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_3 від 09.03.2023, згідно якої встановлено середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства. Орган пробації вказав, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження волі, що не становить високої небезпеки для суспільства

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Разом з тим, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, позитивні характеризуючі дані про особу винного, а саме те, що на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а отже, готовий нести кримінальну відповідальність, ставлення винного до вчиненого та його наслідків, факт відшкодування шкоди, пом`якшуючі обставини у вигляді щирого каяття та активне сприяння розкриття кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку представника потерпілої сторони, який просив обвинуваченого суворо не карати та призначити найменше покарання, а також всі обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, залишити до вступу вироком законної сили.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 12 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком законної сили, залишити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 06.12.2022 - скасувати.

Речові докази:

саморобний трактор без документів з прикріпленим реєстраційним номером « НОМЕР_1 » та саморобний дерев`яний причіп з металевою рамою - конфіскувати в дохід держави;

480 качанів кукурудзи загальною вагою 120кг - які передані на відповідальне зберігання представнику власника ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи за спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини, споживчих товарів» № СЕ-19/114-22/21476-ТВ від 16.12.2022 в розмірі 1132,68 грн. (однієї тисячі тридцять дві гривні шістдесят вісім копійок).

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1