ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/1971/20 Номер провадження 11-кп/814/225/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченоїОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000485за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харків від 29 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Кегичівка Харківської області, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою освітою, незаміжня, судима, останній раз:

09 червня 2017 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харків (з урахуванням ухвали Апеляційного суду Харківської області від 5 грудня 2017 року) за ч.2 ст.15 та ч.1 ст.115, ст.71 КК України на 7 років 1 місяць позбавлення волі; 14 листопада 2019 року звільнена умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 10 днів,

визнана винуватою та засуджена за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 червня 2017 року та засуджено ОСОБА_8 на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 1256,08 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

16 лютого 2020 року близько 00 год. 13 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в кафе по вул. Вернадського, 12, в м. Харків, таємно, повторно, шляхом вільного доступу заволоділа мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 8A» вартістю 1906 грн, що належить потерпілому ОСОБА_9

06 березня 2020 року близько 14 год. обвинувачена, перебуваючи в кафе по вул. Вернадського, 12, в м. Харків, таємно, повторно, шляхом вільного доступу заволоділа належним потерпілому ОСОБА_10 мобільним телефоном «Sigma» вартістю 260 грн.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачена ОСОБА_8 просить застосувати щодо неї приписи ст.75 КК України.

При цьому зазначає про визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Звертає увагу, що має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та позитивно характеризується.

Крім того, стверджує про необхідність зарахування в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація її дій за ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається із матеріалів провадження, місцевий суд з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченої, обставин, які пом`якшують покарання, в тому числі і тих, про які зазначено в апеляційній скарзі, обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання, наближене до мінімального, передбаченого в даному випадку законом, з огляду на застосування приписів ст.71 КК України.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з огляду на призначення покарання на підставі ст.71 КК України, суперечать вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів провадження і ніким не оспорюється та обставина, що ОСОБА_8 засуджена за вчинення крадіжки протягом невідбутої частини покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харків від 09 червня 2017 року, від відбування якого її було звільнено умовно-достроково.

Згідно з ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п.26 постанови від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі коли особа була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

З огляду на те, що ОСОБА_8 в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України є неприпустимим.

Доводи обвинуваченої про необхідність зарахування в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі також не ґрунтуються на приписах закону.

Дійсно, згідно з ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Проте, ОСОБА_8 вчинила злочин, за який її засуджено оскаржуваним вироком суду в 2020 році, а тому відсутні підстави для зарахування їй в строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вчинення у березні 2016 року злочину, за який ОСОБА_8 засуджена вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 червня 2017 року, не дає підстав для застосування приписів ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII, оскільки при призначенні остаточного покарання на підставі ст.71 КК України до покарання за новим вироком, приєднана лише частина невідбутого покарання за попереднім вироком.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4