ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1437/23 Справа № 237/2733/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Мар?їнського районного суду Донецької області від 13 грудня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000406 від 09.08.2022 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Селидове Донецької області, громадянки України, не заміжньої, з професійно-технічною освітою, яка працює сортувальницею 2-го розряду ШУ Покровське-2, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Мар?їнського районного суду Донецької області від 13 грудня 2022 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо: запобіжного заходу до набрання вироком законної сили; початку строку відбування покарання; зарахування у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України; зняття арешту з речових доказів; долі речових доказів.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 06.08.2022 до 07.08.2022, точний час не встановлено, познайомився із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою у квартирі за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , на протязі декількох днів вживав спиртні напої.

Зранку 09.08.2022 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 знаходились у зальній кімнаті квартири за вказаною вище адресою та вживали спиртне.

Цього ж дня приблизно о 09:00 годині ОСОБА_7 зателефонувала своєму знайомому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та запропонувала вжити разом спиртні напої вдома у ОСОБА_8 . Погодившись на пропозицію ОСОБА_7 , ОСОБА_9 взяв із собою пляшку самогону та приблизно через 15-20 хвилин прийшов до квартири за місцем мешкання ОСОБА_8 за вказаною вище адресою.

Цього ж дня приблизно о 14:00 годині після вжиття близько 1,5 літра спиртних напоїв - самогону в першій кімнаті від вхідних дверей до квартири між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 почалася словесна сварка. В цей час ОСОБА_8 , вийшов на кухню, звідки повернувся через хвилину вже з кухонним ножем з пластмасовою ручкою білого кольору, який тримав у правій руці, при цьому висловлюючись нецензурною лайкою у бік ОСОБА_7 , яка сиділа в зальній кімнаті на дивані.

Коли ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_7 , то у останньої виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . З метою реалізації цього умислу ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, та бажаючи їх настання, проте не бажаючи заподіяти йому смерть, підвелась з дивану, різким рухом вихопила ніж із руки ОСОБА_8 , та, тримаючи цей ніж у руці, одразу нанесла один удар ОСОБА_8 в область лівого стегна. Після чого ОСОБА_7 кинула ніж на підлогу у цій же кімнаті.

Після нанесення ОСОБА_7 удару ОСОБА_8 , впав на спину на диван та втратив свідомість. Побачивши, що із рани на лівому стегні ОСОБА_8 почалася виділятися кров ОСОБА_10 , взяла до рук рушник та, стиснувши ним рану, намагалася зупинити виділення крові, про те у неї це не виходило. ОСОБА_9 намагався викликати швидку медичну допомогу, проте не зміг додзвонитися, у зв`язку із чим зателефонував своєму знайомому таксисту, мешканцю м. Гірник ОСОБА_11 , якого попрохав викликати швидку медичну допомогу та поліцію.

Внаслідок умисних та протиправних дій ОСОБА_7 було заподіяно ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення м`яких тканин передньої поверхні лівого стегна з пошкодженням м`язів, стегнової артерії та вени, прихованого нерва, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, від заподіяння яких настала його смерть на місці події.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 не оспорюючи висновків суду про доведеність своєї вини та кваліфікації дій просить пом`якшити призначене їй вироком покарання шляхом застосування положень ст. 69 КК України, врахувавши що вона не бажала смерті потерпілому; надавала першу медичну допомогу до приїзду медичної допомоги, яку викликала сама; не залишала місця злочину до приїзду працівників поліції; визнала вину в повному обсязі.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Прокурор подав письмове заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченої, в якому просить апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а оскаржений вирок Мар?їнського районного суду Донецької області від 13.12.2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін. Зазначає, що вирок першої інстанції відносно ОСОБА_7 є законним і обґрунтованим, таким що відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів. Звертає увагу суду, що формулювання обвинувачення, показання обвинуваченої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 щодо виклику швидкої допомоги та поліції, в повній мірі відображено у мотивувальній частині вироку суду. Факт, що ОСОБА_7 визнала свою вину, вважає таким, що не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Вважає необґрунтованим твердження ОСОБА_7 щодо неврахування судом її співпраці зі слідством як обставини, що пом`якшує покарання, оскільки вона фактично не сприяла розкриттю кримінального правопорушення, а відомості про особу, яка його вчинила, було отримано першочергово при надходженні повідомлення про скоєне кримінальне правопорушення. На місці події залишався безпосередній свідок скоєного злочину ОСОБА_9 . Наполягає, що ОСОБА_7 активних дій для розкриття злочину не вчинила. Зазначає, що в її діях відсутня співпраця зі слідством (активне сприяння розкриттю злочину), оскільки окрім тієї інформації, яку було отримано в ході проведених слідчих дій, обвинувачена не повідомила жодних інших відомостей. Залишення її на місці події вважає свідченням того, що вона не мала наміру переховуватися від органів досудового розслідування, і не є обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а оскаржений вирок Мар?їнського районного суду Донецької області від 13.12.2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, оскільки він є законним і обґрунтованим, таким що відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів.

Враховуючи неприбуття інших учасників судового розгляду, які повідомлені належним чином про день, час та місце апеляційного розгляду, які клопотань про апеляційний розгляд за їх участі або про відкладення такого розгляду не надали, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд за їх відсутності, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Фактичні обставини кримінальних правопорушень і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про наявність достатніх підстав для пом`якшення їй покарання з урахуванням положень ст. 69 КК України, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке:

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні покарання обвинуваченій суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо врахування ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винної та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також практики Верховного Суду (постанова №634/609/15-к від 01.02.2018 щодо судової дискреції), де зазначено, що саме суду належать повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при визначенні міри та виду покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд 1-ї інстанції належним чином врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, а саме те, що вчинений злочин віднесено законом до категорії тяжких. Непоправимим наслідком цього злочину є смерть людини. Тобто, злочинні дії ОСОБА_7 мають підвищену суспільну небезпеку. Судом враховані дані про особу обвинуваченої, яка є не заміжньою, раніше не судима, до затримання була офіційно працевлаштована, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку у лікаря нарколога перебуває з діагнозом синдром залежності від алкоголю.

Обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлені. Обставиною, що обтяжуює покарання визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, суд 1-ї інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, максимально наближене до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Однак, як вбачається з матеріалів провадження обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в ході судового розгляду не встановлено. А навпаки наявна обставина, що обтяжуює покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Ознак наявності у обвинуваченої проявів щирого каяття судом також не встановлено.

Щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При цьому суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правомірно встановив відсутність пом`якшуючої покарання обставини - щирого каяття, оскільки ОСОБА_7 , наголошуючи на визнанні своєї вини під час судового розгляду жодного разу не висловила щирого каяття.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченої про наявність ще й такої пом`якшуючої покарання обставин, як активне сприяння розкриттю злочину, є безпідставними.

Згідно з висновками, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження № 288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченою органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі інформації, встановленої з інших джерел.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження обвинуваченої ОСОБА_7 щодо неврахування судом її співпраці зі слідством як обставини, що пом`якшує покарання, оскільки вона фактично не сприяла розкриттю кримінального правопорушення, а відомості про особу, яка його вчинила, було отримано першочергово при надходженні повідомлення про скоєне кримінальне правопорушення. На місці події залишався безпосередній свідок скоєного злочину ОСОБА_9 . Так, показання обвинуваченої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 щодо виклику швидкої допомоги та поліції, в повній мірі відображено у мотивувальній частині вироку суду. Отже, колегія суддів погоджується, що в діях обвинуваченої ОСОБА_7 відсутня співпраця зі слідством (активне сприяння розкриттю злочину), оскільки окрім тієї інформації, яку було отримано в ході проведених слідчих дій, обвинувачена не повідомила жодних інших відомостей.

При цьому, колегія суддів вважає, що наведені у доводах апеляційної скарги інші обставини, що, на думку обвинуваченої, пом`якшують призначене їй покарання, не містять якісних характеристик, які б зменшували ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину та давали б підстави для пом`якшення призначеного покарання.

Доводи обвинуваченої про призначення їй більш м`якого покарання ніж призначив суд першої інстанції, на підставі положень ст. 69 КК України, є неспроможними з огляду на відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої та таких, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Мар?їнського районного суду Донецької області від 13 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченою в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4