Ухвала

17 січня 2023 року

м. Київ

Справа № 317/986/17

Провадження № 51-1365 км 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 14 вересня 2022 року щодо нього,

вс т а н о в и в:

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 2 червня 2022 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 4 червня 2018 року, ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2018 року та постанови Верховного Суду від 22 вересня 2020 року за виключними обставинами.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 вересня 2022 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_4 та захисника залишені без задоволення, а ухвала місцевого суду - без зміни.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 14 вересня 2022 року та призначити новий розгляду в суді апеляційної інстанції.

За змістом касаційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що апеляційний суд, залишаючи апеляційні скарги без задоволення, безпідставно погодився з висновками місцевого суду про те, що у поданій ним заяві в порядку ст. 459 КПК України не наведено обставин, які відповідно до вимог ч. 3 ст. 459 КПК України вважаються виключними. Крім того, ОСОБА_4 зазначає, що апеляційний суд постановив рішення незаконним складом суду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд уважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на таке.

Як видно з ухвали Запорізького апеляційного суду від 14 вересня 2022 року засуджений подав до Запорізького районного суду Запорізької області заяву про перегляд постановлених щодо нього судових рішень за виключними обставинами. На думку ОСОБА_4 , виключною обставиною, яка надає йому право подати до суду відповідну заяву є рішення Конституційного Суду України № 1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, яким встановлена неконституційність положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України про те, що за відсутності під час підготовчого судового засідання відповідних клопотань сторін кримінального провадження, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим (п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України). Засуджений зазначив, що під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 146, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 152, ч.1 ст. 70, ч. 2 ст. 71 КК України Запорізький районний суд Запорізької області автоматично продовжив запобіжний захід стосовно нього, без клопотання прокурора, що протирічить зазначеному рішенню Конституційного Суду, про яке йому на час підготовчого судового засідання не було відомо.

Залишаючи заяву ОСОБА_4 без задоволення, місцевий суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що всупереч встановленим вимогам КПК України у поданій заяві засуджений не зазначив обставин, які відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України можна визнати виключними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Главою 34 КПК України визначено порядок здійснення провадження за виключними обставинами. Відповідно до приписів ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні злочину або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Так, рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2017 від 23 листопада 2017 року встановлена неконституційність положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України, в якій зазначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Як убачається зі змісту ухвали Запорізького апеляційного суду від 14 вересня

2022 року, Запорізький районний суд під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 ухвалою від 10 квітня 2017 року продовжив йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Таке рішення місцевим судом було прийняте за клопотанням прокурора

ОСОБА_5 , який брав участь у судовому засіданні.

Отже, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України, які в подальшому

(з 23 листопада 2017 року) були визнані неконституційними, Запорізьким районним судом під час підготовчого судового засідання 10 квітня 2017 року не застосовувалися. Крім того, зазначене рішення Конституційного Суду України не вплинуло та не могло вплинути на вирішення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 по суті пред`явленого обвинувачення, адже жодних посилань у вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 4 червня 2018 року, ухвалі Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2018 року та постанові Верховного Суду від 22 вересня 2020 року на цю норму закону немає.

З огляду на викладене, посилання ОСОБА_4 на рішення Конституційного Суду України № 1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, яким встановлена неконституційність положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України, як на підставу перегляду постановлених щодо нього судових рішень за виключними обставинами, є неприйнятним.

Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні апеляційних скарг засудженого та сторони захисту залишивши без зміни рішення місцевого суду від 02 червня 2022 року. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Що стосується доводів у касаційній скарзі засудженого стосовно незаконного складу суду в суді апеляційної інстанції, то вони є безпідставними.

Як убачається з наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвали Запорізького апеляційного суду від 14 вересня 2022 року, за відсутності підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК України, засудженому та захиснику обґрунтовано відмовлено в задоволенні їх заяв про відвід суддям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Оскільки з наведених у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 мотивів убачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 14 вересня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3