Справа №295/8501/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження №0001284 від 10.07.2022, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жовтнівка Хорошівського району Житомирської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого та цивільних позивачів ОСОБА_7 ,

цивільних позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

10.07.2022 року приблизно о 13 годині 50 хвилин ОСОБА_3 керував технічно справним автомобілем «Vokswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався ним в лівій смузі руху проїзної частини вулиці Михайла Грушевського зі сторони вул. Івана Мазепи в напрямку вул. Князів Острозьких в м.Житомирі.

Рухаючись у вказаний день, час та місці, зазначеним транспортним засобом, водій ОСОБА_3 в порушення вимог пунктів 2.3.б), 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України) та горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, наближаючись до перехрестя вулиць Михайла Грушевського та Князів Острозьких в м. Житомирі, проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.3 ПДР України, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, та виїхав на смугу зустрічного руху при виконанні маневру повороту ліворуч в напрямку вул. Князів Острозьких при зеленому сигналі світлофора, та в межах вказаного перехрестя не надав дорогу транспортному засобу, а саме: автомобілю «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який під керуванням водія ОСОБА_6 рухався у зустрічному напрямку по вул. Михайла Грушевського, внаслідок чого допустив зіткнення керованого ним транспортного засобу з автомобілем «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого міжвиросткового перелому головки великогомілкової кістки справа, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, але таке, яке не є небезпечним для життя.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3.б), 10.1, 16.6 ПДР України та горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

2. Норма закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування судом окремих доказів

3.1 У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 за пред`явленим обвинуваченням змінював свою позицію: спочатку визнав свою вину повністю, потім заперечив, стверджуючи, що причиною ДТП могло бути перевищення швидкості руху потерпілим, а потім знову визнав себе винним повністю. Суду пояснив, що 10.07.2022 приблизно о 13-50 год., керував технічно справним автомобілем «Vokswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по крайній лівій смузі руху проїзної частини по вулиці Михайла Грушевського зі сторони м. Києва, повертав на зелений сигнал світлофора наліво на вул. Князів Острозьких в м.Житомирі. Автомобіль, що рухався по зустрічній смузі руху, також повертав наліво і обмежував оглядовість. Не переконавшись в безпечності маневру, він здійснив поворот наліво і зіткнувся з автомобілем «Daewoo Nexia», який під керуванням водія ОСОБА_6 рухався у крайній лівій смузі зустрічного напрямку по вул. Михайла Грушевського зі швидкістю більше, ніж 50 км/год, за автомобілем, що повертав.

3.2 Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 10.07.2022 приблизно о 13-50 год. керував транспортним засобом «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на перехресті вул. Грушевського та Князів Острозьких, рухався по середній смузі зі швидкістю трохи менше 50 км/год. На крайній лівій смузі руху в його (потерпілого) напрямку руху був автомобіль світлого кольору, який мав намір здійснювати поворот наліво. Проїхавши його та половину перехрестя, він побачив, що з пішохідного переходу виїжджає «Vokswagen Passat» зі швидкістю близько 30 км/год. на відстані 15-18 метрів. До цього він не бачив цей автомобіль, оскільки не звертав увагу на зустрічну смугу руху. Екстрено загальмував, однак уникнути зіткнення не вдалось. Воно відбулось в його (потерпілого) смузі руху за перехрестям. Після зіткнення транспортні засоби не переміщувались. Пасажиром була його донька ОСОБА_9 , яка також отримала тілесні ушкодження внаслідок ДТП. Обвинувачений після ДТП не підходив ні до потерпілого, ні до його доньки, а лише цікавився пошкодженнями власного автомобіля.

3.3 Згідно витягу з ЄРДР 10.07.2022 внесено відомості по факту даного ДТП на підставі усної заяви.

З огляду на протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.07.2022, схему до нього та відеозапис з камер спостереження, дорожньо-транспортна пригода сталась в межах перехрестя вулиць Михайла Грушевського та Князів Острозьких в м. Житомирі. В результаті ДТП автомобіль «Vokswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження у виді деформації передньої частини автомобіля, «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у виді деформації передньої лівої частини автомобіля. На проїжджій частині дороги є сліди гальмування автомобіля «Daewoo Nexia».

Даний протокол огляду місця ДТП та відеозапис отримані у порядку, передбаченому КПК України, протокол складений в присутності понятих та з фотофіксацією, а тому у суду відсутні підстави недовіряти вказаним доказам.

Відповідно до висновків експертів від 18.07.2022 № СЕ-19/106-22/6788-ІТ та від 15.07.2022 № СЕ-19/106-22/6790-ІТ автомобілі «Vokswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП технічних непрацездатностей, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП не мали.

Згідно висновку експерта від 21.07.2022 № СЕ-19/106-22/6792-ІТ пошкодження на автомобілі Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 та Daewoo Nexia н.з. НОМЕР_2 мають єдиний механізм утворення та виходячи з фабули та обставин ДТП могли утворитися в процесі контакту автомобіля Daewoo Nexia н.з. НОМЕР_2 з автомобілем Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_3 .

Первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між переднім бампером автомобіля Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 та лівою частиною переднього бампера автомобіля Daewoo Nexia н.з. НОМЕР_2 . З технічної точки зору, зіткнення автомобіля Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Daewoo Nexia н.з. НОМЕР_2 відбулося на перехресті проїзних частини вул. М.Грушевського - вул. К.Острозьких в м. Житомирі, в межах осипу грунту від ТЗ (довжиною 1,8м, шириною 0,8м) (позиція №8 на схемі), який розташований на відстані 11,5 м від правого краю проїзної частини вул. М.Грушевського в напрямку від вул. І.Мазепи до вул. Хлібної.

На підставі пояснень учасників судового засідання та висновку експерта № 1167 від 15.07.2022 судом встановлено, що внаслідок даного ДТП потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого міжвиросткового перелому головки великогомілкової кістки справа, яке відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості.

Висновоком експерта судової автотехнічної експертизи від 18.08.2022 № 1624/22-25 встановлено, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля Daewoo Nexia реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 не мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно чинних методичних рекомендацій по проведенню автотехнічних досліджень, маневр, як засіб уникнення ДТП, розглядається у випадку об`їзду нерухомої перешкоди або тоді, коли перешкода рухається в попутному напрямку. Застосовувати маневр для відвернення ДТП можна рекомендувати для об`їзду нерухомої перешкоди. Якщо виникає небезпека для руху, необхідно застосовувати гальмування (згідно першої частини п.12.3), так як "рухома" перешкода в будь-який момент може змінити напрямок і темп руху, чи зупинитись.

В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля марки Vokswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1., п.16.6. Правил дорожнього руху України, в його діях вбачається невідповідність вимогам вищезазначених пунктів ПДР України.

В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля марки Daewoo моделі Nexia реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3. Правил дорожнього руху України, в його діях невідповідностей технічним вимогам п.12.3 ПДР не вбачається.

З технічної точки зору та згідно проведеного дослідження причиною створення аварійної обстановки й виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в наведених умовах дорожнього руху слід вважати виїзд автомобіля марки Vokswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 , при виконанні ним маневру повороту ліворуч, на смугу руху автомобіля Daewoo моделі реєстраційний номер НОМЕР_2 , на відстані меншій за відстань, необхідну для своєчасного застосування технічних заходів водієм ОСОБА_6 у відповідності до вимог пункту 12.3 ПДР.

При проведенні вказаної експертизи в якості вихідних даних дослідження брались до уваги дані висновку експерта від 25.07.2022 № СЕ-19/106-22/6858-ФП, проведеного з урахуванням відеозапису з камер спостереження, яким встановлено, що швидкість руху автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 до моменту зіткнення становила приблизно 50,1…59,1 км/год.

Зазначені висновки експертів є мотивованими, обґрунтованими, підтверджуються відповідним розрахунками та узгоджуються з даними відеозапису з камер відеоспостереження.

3.4 Відповідно до ч. 1 ст. 286 КК України кримінально караним діянням є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 10.1. Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до пункту 16.6. вказаних Правил повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Горизонтальна розмітка 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

3.5 Отже, на підставі вищенаведених та проаналізованих судом доказів встановлено, що ОСОБА_3 порушив вимоги пунктів 2.3.б), 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху та горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 ПДР. Судом достеменно встановлено, що передбачені частиною 1 статті 286 КК України суспільно небезпечні наслідки, настали саме через порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху.

А тому вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України в межах пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Доводи потерпілого про те, що ДТП відбулась за межами перехрестя спростовані дослідженими доказами, зокрема, протоколом огляду місця події, відеозаписом з камер спостереження, висновком експерта від 21.07.2022 № СЕ-19/106-22/6792-ІТ.

Доводи потерпілого про те, що він рухався зі швидкістю, меншою, ніж 50 км/год також спростовані висновками експертизи від 25.07.2022 № СЕ-19/106-22/6858-ФП.

Разом з тим і доводи обвинуваченого про те, що ДТП відбулась внаслідок перевищення потерпілим дозволеної швидкості руху спростовані висновком експерта від 18.08.2022 № 1624/22-25, де встановлено причинно-наслідковий зв`язок між порушенням обвинуваченим вимог пунктів 2.3.б), 10.1, 16.6 ПДР, горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 ПДР та дорожньо-транспортною пригодою з її наслідками.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

Вирішуючи питання наявності в діях обвинуваченого такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття, суд враховує послідовну практику Верховного Суду, викладену, зокрема у постанові № 199/6365/19 від 15 листопада 2021 року, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений спочатку визнав вину, потім, підтримуючи клопотання захисника про призначення повторної авто технічної експертизи, заперечував те, що саме внаслідок порушення ним ПДР відбулась ДТП, стверджуючи про те, що причиною ДТП могло бути порушення потерпілим швидкісного режиму, потім в судових дебатах знову визнав вину. Тобто протягом усього розгляду справи його позиція не була стабільною, він не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, шкоду потерпілому не відшкодовував, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно до ст. 67 КК України не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, пенсіонер, не працює, здійснює догляд за тещею похилого віку, шкоду потерпілому не відшкодував, позицію потерпілого, який просив його суворо покарати.

Враховуючи зазначене, характер порушення, форму, вид та ступінь вини, обставини, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, його ставлення до вчиненого ним діяння, те, що виправні роботи і обмеження волі не застосовується до осіб, які досягли пенсійного віку, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів покаранням в даному випадку є покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

При цьому суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що стан здоров`я обвинуваченого (28.02.2023 отримав направлення на консультацію кардіолога, робив кардіограму), необхідність його догляду за дружиною та тещею є достатніми підставами для не призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки санкція частини 1 статті 286 КК України передбачає його обов`язкове призначення і не передбачає дискреції в цій частині.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

6.1 Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь 299890 грн 89 коп, з них: 240 000 грн моральної шкоди, 59890 грн 89 коп майнової шкоди, яка складається з 32 559, 05 грн витрат на лікування та 27331, 84 грн. у відшкодування шкоди, завданої здоров`ю особи, яка не працювала в момент завдання шкоди (2 ст. 1195 ЦК України). Просив також стягнути вартість витрат на правничу допомогу відповідно до орієнтовного розрахунку в сумі 10000 грн, розрахунок суду не надав, та витрати, пов`язані із розглядом справи в суді, в виді судового збору, розмір яких не вказав та доказів їх здійснення не надав.

В обґрунтування позову зазначив, що в період з липня по жовтень 2022 ним витрачено кошти на лікування на загальну суму 32 559,05 грн та те, що він на момент ДТП не працював, однак у разі, якщо б він працював і отримував мінімальну заробітну плату, то отримав би 27331,84 грн. за лікарняним листом. Також внаслідок ДТП він тривалий час лікувався і надалі продовжує лікування від отриманих травм. При цьому він вимушений витрачати час, душевні та фізичні сили на лікування, діагностичні процедури, проведення правових заходів. Внаслідок отриманих травм отримав інвалідність 3 групи, продовжує відчувати біль як фізичний, так і моральний, внаслідок думок, спогадів, тривоги, емоційної напруги.

Відповідач цивільний позов не визнав, зазначив, що моральні страждання позивача не обґрунтовані та не підтверджені доказами; позивач до страхової компанії відповідача не звертався, хоча його відповідальність на момент ДТП була застрахована.

Вирішуючи даний цивільний позов, суд встановив наступне.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1182375 цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталась за участі транспортного засобу «Vokswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС». Страхова сума відшкодування на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю становить 260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн. (а.с.206).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною 1 статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За змістом пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 р. (справа № 755/18006/15-ц) зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Системний аналіз статей 51, 175 ЦПК України свідчить про те, що саме на позивача покладено обов`язок визначити належний склад відповідачів у справі. Натомість, встановлення належності відповідачів залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача (ст.51 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів згідно специфіки спірних правовідносин, суд відмовляє у задоволенні позову.

Оскільки позов пред`явлено до неповного кола відповідачів, яких рішення по справі безпосередньо стосується, позивачем у підготовчому судовому засіданні не заявлено клопотання про залучення до участі в справі як співвідповідача страхової компанії, на яку Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено обов`язок відшкодування шкоди в межах суми страхового відшкодування, в задоволенні позову про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди слід відмовити.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях в зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Зважаючи на встановлені обставини даної справи, суд дійшов висновку, що негативні емоції позивача внаслідок отриманої травми перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а відтак завдали позивачу моральної шкоди.

Зважаючи на те, що позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних переживаннях, фізичному болю у зв`язку з завданими тілесними ушкодженнями, обґрунтованими є вимоги про стягнення моральної шкоди.

Суд вважає, що позивачем необґрунтовано завищений розмір моральної шкоди. Враховуючи характер перенесених позивачем моральних страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і соціальних стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачу, слід визначити в сумі 60000,00 грн. У задоволенні решти вимог в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Також слід відмовити в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, в виді сплати судового збору, оскільки доказів їх здійснення суду не надано.

6.2 Цивільний позивач ОСОБА_8 просила стягнути з обвинуваченого майнову шкоду в сумі 121 839, 00 грн, що включає вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження її транспортного засобу у сумі 11793, 00 грн, вартість товарознавчої експертизи в сумі 4600, 00 грн та комісію банку за оплату експертизи в сумі 46,00 грн.; моральну шкоду в сумі 60000 грн, оскільки внаслідок ДТП було пошкоджено її автомобіль, вона вимушена змінити свій звичайний спосіб життя, пересуватись в громадському транспорті, не користуватись своїм майном, доглядати та переживати за своїх членів сім`ї, які отримали тілесні ушкодження внаслідок ДТП; витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн; витрати, пов`язані з розглядом справи в суді в виді сплати судового збору, розмір якого не вказаний.

Відповідач цивільний позов не визнав, зазначив, що висновок експертизи є недопустимим доказом, оскільки в ньому не вказано вартість відновлювального ремонту автомобіля, під час експертизи не залучено відповідача, у висновку не зазначено, що він здійснюється для суду; моральні страждання неконкретизовані та не підтверджені доказами; позивач до страхової компанії відповідача не зверталась, хоча його відповідальність на момент ДТП була застрахована.

Вирішуючи даний цивільний позов, суд встановив наступне.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1182375 цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталась за участі транспортного засобу «Vokswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС». Страхова сума відшкодування на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю становить 260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн. (а.с.206).

Згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи від 25.10.20022, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Daew Nexia реєстраційний номер НОМЕР_2 не визначалась, оскільки основна складова автомобіля кузов потребує заміни, в ремонт не приймається, завод виробник кузова автомобіля Daew Nexia як запчастину в Україну не постачає. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Daewoo Nexia реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП, станом на 10.07.2022 складає 117193 грн. (а.с.57-64).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Daewoo Nexia реєстраційний номер НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_8 (а.с. 68).

Нормами чинного ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст.1187 ЦК України)

Відповідно до статті 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За змістом пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 р. (справа № 755/18006/15-ц) зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Системний аналіз статей 51, 175 ЦПК України свідчить про те, що саме на позивача покладено обов`язок визначити належний склад відповідачів у справі. Натомість, встановлення належності відповідачів залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача (ст.51 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що у разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів згідно специфіки спірних правовідносин, суд відмовляє у задоволенні позову.

Оскільки позов пред`явлено до неповного кола відповідачів, яких рішення по справі безпосередньо стосується, позивачем не заявлено клопотання про залучення до участі в справі як співвідповідача страхової компанії, на яку Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено обов`язок відшкодування шкоди в межах суми страхового відшкодування, в задоволенні позову про відшкодування матеріальних збитків слід відмовити.

Враховуючи відмову у позовній вимозі про відшкодування матеріальних збитків, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 4600, 00 грн витрат на проведення оцінки вартості збитків, завданих внаслідок пошкодження автомобіля та комісії банку за оплату експертизи 46,00 грн., які є похідними від вимоги про стягнення збитків.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Зважаючи на встановлені обставини даної справи, суд дійшов висновку, що негативні емоції позивача внаслідок пошкодження його майна перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а відтак завдали позивачу моральної шкоди.

Зважаючи на те, що позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку з пошкодженням майна, обґрунтованими є вимоги про стягнення моральної шкоди.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем необґрунтовано завищений розмір моральної шкоди.

Враховуючи характер перенесених позивачем моральних страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і соціальних стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачу, слід визначити в сумі 6000,00 грн. У стягненні решти суми коштів на відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Також слід відмовити в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн та витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді в виді сплати судового збору, оскільки доказів їх здійснення суду не надано.

6.3 Цивільний позивач ОСОБА_9 просила стягнути з обвинуваченого на її користь моральну шкоду в сумі 20000 грн та майнову шкоду в сумі 7671, 39 грн., судові витрати, розмір яких не зазначено та доказів здійснення не надано та витрати на правничу допомогу у сумі 10000 грн, доказів здійснення яких також не надано.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що внаслідок ДТП вона отримала забій грудної клітки. В період з 10 по 29 липня 2022 перебувала на лікарняному та не отримала повної заробітної плати в сумі 7671, 39 грн. Крім того, внаслідок неправомірний дій обвинуваченого, які спричинили в неї тілесні ушкодження, вона відчула фізичний біль, вимушена проходити лікування, змінився спосіб її життя, вона відчуває тривогу, нервозність, дратівливість, має поганий сон.

Відповідач цивільний позов не визнав, зазначив, що моральні страждання позивача не обґрунтовані та не підтверджені доказами; позивач до страхової компанії відповідача не зверталась, хоча його відповідальність на момент ДТП була застрахована.

Вирішуючи даний цивільний позов, суд встановив наступне.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1182375 цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталась за участі транспортного засобу «Vokswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС». Страхова сума відшкодування на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю становить 260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн. (а.с.206).

Внаслідок ДТП позивач отримала забій грудної клітки, внаслідок чого в період з 10 по 29 липня 2022 була тимчасово непрацездатна (а.с.50-54).

Нормами чинного ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст.1187 ЦК України)

Частиною 1 статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.

Позивач стверджувала, що внаслідок тимчасової втрати працездатності недоотримала заробітну плату, однак доказів того, що цивільний позивач працевлаштована не надала. Також нею не надано довідку про розмір отримуваного доходу, у зв`язку із чим її твердження про недоотриманий дохід внаслідок тимчасової непрацездатності не знайшов свого підтвердження дослідженими доказами. Крім того, в даному випадку деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди, до якого позовнох вимог не пред`явлено, тому у задоволенні позову в частині стягнення 7671 грн 39 коп матеріальної шкоди з відповідача необхідно відмовити. Вказаний висновок повністю узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.07.2018 р. (справа № 755/18006/15-ц) та від 17.04.2018 року (справа №523/9076/16-ц).

Щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях в зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Зважаючи на встановлені обставини даної справи, суд дійшов висновку, що негативні емоції позивача внаслідок отриманої травми перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а відтак завдали позивачу моральної шкоди.

Зважаючи на те, що позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних переживаннях, фізичному болю у зв`язку з завданими тілесними ушкодженнями, обґрунтованими є вимоги про стягнення моральної шкоди.

Суд вважає, що позивачем необґрунтовано завищений розмір моральної шкоди. Враховуючи характер перенесених позивачем моральних страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і соціальних стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачу, слід визначити в сумі 17000,00 грн. У задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Також слід відмовити в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, у виді сплати судового збору, оскільки доказів їх здійснення суду не надано.

6.4. Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України: транспортні засоби, визнані речовими доказами, необхідно повернути власникам, знявши арешт, накладений на транспортний засіб «Vokswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; оптичний диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за проведення експертиз в загальній сумі 8872 грн 51 коп слід стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався і підстави для його обрання у суду відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Початок строку відбування покарання обвинуваченого рахувати з моменту набрання законної сили вироком.

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 60000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В решті вимог відмовити.

Позов ОСОБА_8 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 6000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті вимог відмовити.

Позов ОСОБА_9 задоволити частково. Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 17000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 8872 грн 51 коп.

Транспортний засіб «Vokswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_3 , скасувавши арешт, накладений на нього ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 15.07.2022 по справі № 295/6424/22.

Транспортний засіб «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути власнику ОСОБА_8 .

Оптичний диск з відеозаписом з камери спостереження, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1