Справа № 521/8573/13-к
Номер провадження:1-кп/521/528/23

У Х В А Л А
15березня 2023 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7 ,
представника потерпілих і цивільних позивачів ОСОБА_8 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_9 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Новосибірську (РФ), має середню освіту, працює без укладення трудового договору, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимий, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України,
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.
11.07.2011 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_6 перебуваючи на робочому місці у приміщенні автосалону «Хюндай» ДП «Автотрейдінг-Одеса» за адресою: м. Одеса, вул. 6-ий кілометр Овідіопольської дороги 10/2, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету власного незаконного збагачення, під час усного спілкування з ОСОБА_17 , який цікавився умовами придбання легкового автомобіля, зловживаючи отриманою довірою потерпілого, переконав його у необхідності здійснення передплати за автомобіль в сумі 135000 грн. як обов`язкової умови подальшого придбання вказаного автомобіля. При цьому ОСОБА_6 , усвідомлюючи відсутність у нього будь-яких повноважень на укладання договорів від імені дочірнього підприємства та керівників підприємства з іншими фізичними особами та отримання від них грошових коштів, приховав цю важливу інформацію від ОСОБА_17 , переконав його у сумлінності своїх дій, тобто здійснив його обман, запропонував підписати договір доручення та довіреність, на що ОСОБА_17 погодився і 11.07.2011 року підписав у якості повіреного договір та довіреність строком до 25.08.2011 року, згідно яких він доручив начальнику відділу збуту ДП «Автотрейдінг-Одеса» ОСОБА_11 внести грошові кошти у розмірі 135000 грн. до каси ДП «Автотрейдінг-Одеса» в рахунок оплати за автомобіля «Hyundai Accent RB». Після цього ОСОБА_17 , будучи переконаним в сумлінності дій ОСОБА_6 , довіряючи йому як уповноваженій особі підприємства, передав йому грошові кошти у сумі 135000 грн. як передплату за придбання автомобіля. Отримавши від ОСОБА_17 вказану суму, ОСОБА_6 за призначенням, вказаним у договорі доручення, до каси підприємства її не вніс, та звернув на власну користь і розпорядився на власний розсуд.
11.07.2011 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_6 перебуваючи на робочому місці у приміщенні автосалону «Хюндай» ДП «Автотрейдінг-Одеса» за адресою: м. Одеса, вул. 6-ий кілометр Овідіопольської дороги 10/2, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету власного незаконного збагачення, під час усного спілкування з ОСОБА_18 , який цікавився умовами придбання легкового автомобіля, зловживаючи отриманою довірою потерпілого, переконав його у необхідності здійснення передплати за автомобіль в сумі 5000 грн. як обов`язкової умови подальшого придбання вказаного автомобіля. При цьому ОСОБА_6 , усвідомлюючи відсутність у нього будь-яких повноважень на укладання договорів від імені дочірнього підприємства та керівників підприємства з іншими фізичними особами та отримання від них грошових коштів, приховав цю важливу інформацію від ОСОБА_18 , переконав його у сумлінності своїх дій, тобто здійснив його обман, запропонував підписати договір доручення та довіреність, на що ОСОБА_18 погодився і 11.07.2011 року підписав у якості повіреного договір та довіреність строком до 11.08.2011 року, згідно яких він доручив начальнику відділу збуту ДП «Автотрейдінг-Одеса» ОСОБА_11 внести грошові кошти у розмірі 5000 грн. до каси ДП «Автотрейдінг-Одеса» в рахунок оплати за автомобіля «Hyundai Accent RB». Після цього ОСОБА_18 , будучи переконаним в сумлінності дій ОСОБА_6 , довіряючи йому як уповноваженій особі підприємства, передав йому грошові кошти у сумі 5000 грн. як передплату за придбання автомобіля. Отримавши від ОСОБА_18 вказану суму, ОСОБА_6 за призначенням, вказаним у договорі доручення, до каси підприємства її не вніс, та звернув на власну користь і розпорядився на власний розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані стороною обвинувачення:
- за ч. 1 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою і обману (шахрайство) заволодіння майном ОСОБА_10 ;
- за ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою і обману (шахрайство), вчинене повторно заволодіння майном ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ;
- за ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою і обману (шахрайство), вчинене повторно, що завдало значної шкоди потерпілому, заволодіння майном ОСОБА_14 , ОСОБА_21 ;
- за ч. 3 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою і обману (шахрайство), вчинене повторно, у великих розмірах заволодіння майном ОСОБА_17 , ОСОБА_29 .
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав та відмовився надати показання.
Разом з тим, стороною захисту заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Судом роз`яснено обвинуваченому передбачену положеннями ст. 49 КК України підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що не є реабілітуючою, наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами, а також право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують.
Обвинувачений повідомив, що цілком розуміє суть обвинувачення, підстави і наслідки звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК України, однак наполягав на задоволені клопотання, просив звільнити його від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав - у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до ст. 49 КК України, ч. 1 ст. 285 КПК України.
Прокурор виступив з висновком про наявність правових підстав для задоволення клопотання сторони захисту, зазначив, що не має інформації щодо обставин, які б могли бути перешкодою для закриття провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за строками давності.
Представник цивільного позивача ДП «Автотрейдінг-Одеса» адвокат ОСОБА_9 не заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту, однак просила суд задовольнити цивільний позов.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 338 КПК України всім потерпілим та представнику потерпілих були рекомендованими листами направлені копії зміненого обвинувального акту з роз`ясненням суду про їх право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі за більш тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України.
Потерпілі не висловили бажання підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі та не висловлювали будь-яким чином заперечень щодо клопотання сторони захисту.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані стороною обвинувачення документи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо минуло: 3 роки з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі; 5 років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 10 років - у разі вчинення тяжкого злочину.
Відповідно до ст.12 КК України інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення являються: ч. 1 ст. 190 КК України - кримінальний проступок, за який передбачено покарання у виді обмеження волі; ч. 2 ст. 190 КК України - нетяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років; ч. 3 ст. 190 КК України тяжкий злочин.
Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України може звільнити від нього засудженого.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема з обвинувального акту, вбачається, що події, які інкримінуються обвинуваченому, мали місце у період з 06.06.2011 року до 03.08.2011 року.
Визначені ст. 49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності закінчились 03.08.2021року. За цей період обвинувачений ОСОБА_6 будь-яких кримінальних правопорушень не вчиняв, від досудового слідства або суду не ухилявся та надав свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України.
Отже, наявні всі необхідні умови для закриття даного кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд повинен вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК.
Під час досудового розслідування у цій справі за рахунок держави здійснено процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення почеркознавчої експертизи, в сумі 1274 грн., відповідно до акту експертизи НДЕКЦ ГУ МВС України в Одеській області № 24П від 31.01.2013 року (т. 3 ар. 41).
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
За змістом наведеної норми КПК процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.
Оскільки в цьому кримінальному провадженні суд дійшов висновку про те, що кримінальне провадження підлягає закриттю, процесуальні витрати не можуть бути стягнені із обвинуваченого ОСОБА_6 , а мають бути віднесені на рахунок держави. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.03.2021 року (справа № 266/3090/18).
Також у кримінальному провадженні заявлені цивільні позови фізичними особами потерпілими та ДП «Автотрейдінг-Одеса» про стягнення з ОСОБА_6 компенсації спричиненої майнової шкоди.
Положеннями ст. 129 КПК України визначено порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні. Зазначена норма закону підставу для вирішення судом позову у кримінальному провадженні пов`язує з постановленням обвинувального або виправдувального вироку.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності і вирок щодо нього не постановлюється.
Верховний Суд неодноразово зауважував (зокрема, про це йдеться у постанові від 23.06.2022 у справі № 204/2626/21) про те, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.
Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що заявлені до обвинуваченого цивільні позови підлягають залишенню без розгляду.
Керуючись ст. 49 КК України, п.1 ч. 2 ст. 284 України, суд
Клопотання захисника ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 49 КК України.
Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Цивільні позови ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ДП «Автотрейдинг-Одеса» про стягнення з ОСОБА_6 компенсації матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Роз`яснити цивільним позивачам, що вони мають право на звернення з позовами про стягнення шкоди, спричиненої в результаті кримінального правопорушення, у порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати у розмірі 1274 грн. віднести на рахунок держави.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1