24.11.2022
Справа № 331/4485/22
Провадження № 1-кс/331/1326/2022
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2022 за № 00001112, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжя ОСОБА_4 звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2022 за № 00001112, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
В обґрунтування вищезазначеного клопотання зазначила, що 21.11.2022 до ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області звернулась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про те, що 21.11.2022 невстановлена особа, шляхом обману, заволоділа грошовими коштами у великих розмірах, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 549069 грн. 54 коп. та ОСОБА_6 на суму 100500 грн.
Допитані в якості потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що вони займаються купівлею сільськогосподарської продукції. В листопаді 2022 року вони вирішили закупити продукцію сої. На сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 / їх працівник ОСОБА_7 знайшов оголошення про продаж сої. Вони зателефонували за номером телефону вказаному в оголошенні а саме: НОМЕР_1 . Їм відповів чоловік, який переставився ОСОБА_8 . Чоловік пояснив, що в АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 поїхав до вказаної адресою, де впевнився, що за даною адресою знаходиться склад, в якому знаходиться зерно сої, оглянув його, запитав, у працівників які знаходились на складі, про власника сої, на що останні відповіли, що власник чоловік на ім`я ОСОБА_8 . Після цього, за домовленістю з ОСОБА_8 по вищевказаному телефону, 21.11.2022 на склад розміщений за вищевказаною адресою вони направили 3 вантажних автомобіля. Разом з ними на склад поїхав ОСОБА_7 де перевантажив товар та почав загружати його у вантажівки. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , упевнившись, в тому, що товар почали загружати в вантажівки, перерахували на рахунок НОМЕР_2 який їм скинув ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 649569, 54 грн., а саме ОСОБА_5 перевела на вказану карту 549069 грн. 54 коп. та ОСОБА_6 100500 грн. Рахунок на який ми перерахували гроші був відкритий в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_9 .
Через деякий час їм зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що на склад приїхав чоловік, який назвався власником складу, та повідомив, що автомобілі не випустять зі складу, поки вони не перерахують оплату. Вони зателефонували на телефон ОСОБА_8 , телефон був відключений, та вони зрозуміли, що невстановлена особа шляхом обману, заволоділа їх грошима.
До матеріалів кримінального провадження потерпілі долучили:
- копії квитанцій про переказ готівки ОСОБА_5 від 21.11.2022 о 11:33:09 на суму 300000 грн., на ім`я ОСОБА_9 .
- квитанцію № Е6ВМ-90Р6-К68Е-Р762 від 21.11.2022 з АТ «Універсал Банк» про перерахування грошових коштів ОСОБА_5 21.11.2022 року на карту НОМЕР_3 в розмірі 50000 грн.
- квитанцію № 4 МА3-ЕХ3Р-4А0-ВВ18 від 21.11.2022 з АТ «Універсал Банк» про перерахування грошових коштів ОСОБА_5 21.11.2022 року на карту НОМЕР_3 в розмірі 50000 грн.
- квитанцію № 0Н43-86МН-К52Е-9Т51 з АТ «Універсал Банк» про перерахування грошових коштів ОСОБА_6 21.11.2022 року на карту НОМЕР_3 в розмірі 50000 грн.
- квитанцію № ХК97-МК99-К369-Е55М з АТ «Універсал Банк» про перерахування грошових коштів ОСОБА_6 21.11.2022 року на карту НОМЕР_3 в розмірі 50500 грн.
- квитанцію № 451СЕМ35-РН25-146К від 21.11.2022 з АТ «Універсал Банк» про перерахування грошових коштів ОСОБА_5 21.11.2022 року на карту НОМЕР_3 в розмірі 50000 грн.
- квитанцію № ХК97-МК99-К369-Е55М з АТ «Універсал Банк» про перерахування грошових коштів ОСОБА_6 21.11.2022 року на карту НОМЕР_3 в розмірі 47572 грн.
Як пояснив ОСОБА_10 21.11.2022 року йому з номера НОМЕР_4 на мобільний телефон зателефонував незнайомий чоловік, який пояснив, що хоче купити у мене зерно сої. Звідки чоловік знав, що він продає сою, йому не відомо, ніяких об`яв в Інтернеті він раніше не давав. Чоловік сказав, що він під`їде за товаром 21.11.2022, а потім з ним розрахуються. Коли він приїхав на склад, то побачив, що три вантажних автомобіля завантажені соєю, але за неї ніхто зі мною не розрахувався. Тому він заборонив виїзд автомобілів з території складу.
Отже відповідно до вказаних документів встановлено що 21.11.2022 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перерахували на рахунок НОМЕР_2 відкритий в АТ КБ «Приват Банк», грошові кошти в розмірі 549069 грн. 54 коп.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 на теперішній час знаходиться в місцях позбавлення волі, що в свою чергу викликає сумніви що здійснення ними підприємницької діяльності та отримання відповідно значних коштів від підприємницької діяльності.
Враховуючи вищенаведене, накладення арешту на грошові кошти, а також рахунок на якому грошові кошти перебувають, необхідно з метою забезпечення збереження речових доказів, а також для подальшого забезпечення відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п.п. 1 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Враховуючи вищевикладене, виникла необхідність у накладенні арешту на банківські рахунки та безготівкові кошти, які перебувають на рахунках, із забороною користування та розпорядження рахунками та безготівковими коштами, так як наразі існує достатньо підстав та обставин, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, зникнення, використання та передачі майна.
На підставі вищевикладеного просить суд задовольнити клопотання. Накласти арешт на банківські рахунки відкриті в АТ КБ Приват Банк» () та безготівкові кошти, які перебувають на рахунках, із забороною користування та розпорядження рахунком по картці НОМЕР_2 відкритому в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_9 .
Виконання арешту на банківські рахунки та безготівкові кошти покласти на уповноважених осіб АТ Комерційний банк «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пл. Інженерна, 1.
Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд клопотання за відсутності слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2022 за № 00001112, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на банківські рахунки відкриті в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» () та безготівкові кошти, які перебувають на рахунках, із забороною користування та розпорядження рахунком по картці НОМЕР_2 відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_9 .
Виконання арешту на банківські рахунки та безготівкові кошти покласти на уповноважених осіб Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пл. Інженерна, 1.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1