Провадження № 1-кс/331/1405/2022
Справа № 331/4683/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001040, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації ВПО: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 12.10.2015 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 3 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
- 04.11.2016 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 3 роки. На підставі ч. 2 ст. 71 КК України частково приєднаний до вироку від 12.10.2015 р. до 3 років 2 місяців. 23.02.2017 р. Апеляційним судом Запорізької області вирок від 04.11.2016 р. скасований та призначено новий судовий розгляд.
- 06.09.2017 р. Василівським районним судом Запорізької області засуджений до позбавлення волі на 3 роки 2 місяця. 02.07.2018 р. Апеляційним судом Запорізької області вирок від 06.09.2017 скасовано, звільнений з під варти.

В С Т А Н О В И В :

02 грудня 2022 року слідчий СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовано таким.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в умовах воєнного стану, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, 03.11.2022, приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою фізичної сили рук, шляхом ривку вхідних дверей, проник до господарського приміщення, яке розташоване біля 2-го під`їзду, будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме:
- тример бензиновий з назвою «WORCRAFT», модель «WGT52-320», серійний номер «WGT 20171128», вартість якого складає 3985 гривень 00 копійок;
- бойлер «ROUND 80 I», модель «VMR 80», в корпусі білого кольору варістю 200 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на 4185 гривень суму.
Після чого зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, встановлено достатню кількість доказів для підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднана з проникненням інше приміщення, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану (Згідно Закону України від 03.03.2022, який набув чинності 07.03.2022, «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство»).
01 грудня 2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вищевказаному злочині.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- протоколом огляду місця події від 03.11.2022 в господарському приміщені біля під`їзду №2, буд. 9 по вул. Запорізька в м. Запоріжжя;
- протоколом огляду місця події від 03.11.2022 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 25/2, за участю з ОСОБА_6 ;
- протоколом огляду місця події від 03.11.2022 за адресою: АДРЕСА_4 ;
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 03.11.2022;
- протоколом огляду речей за участю з потерпілою ОСОБА_7 від 10.11.2022;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 03.11.2022;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.11.2022;
- протокол впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 08.11.2022;
При обранні запобіжного заходу необхідно враховувати обставини передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваного ОСОБА_6 тяжкого злочину;
- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у якому він підозрюється (позбавлення волі строк від п`яти до восьми років);
- вік та стан здоров`я підозрюваного (відсутність хронічних захворювань);
- відсутність у підозрюваного постійного місця роботи;
- відсутність у підозрюваного постійного джерела прибутку.
Так, органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п.п.1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), а також, наявність вищезазначених ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та на вчинення іншого кримінального правопорушення.
Так, ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років позбавлення волі. У зв`язку з цим орган досудового слідства обґрунтовано вважає, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність покарання, залишаючись на волі, спробує ухилитись від відповідальності та переховуватись від органів досудового слідства та суду, що є ризиком передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також підозрюваний може бути обізнаний про перебування свідка та потерпілої, які своїми показами підтверджують його причетність до скоєного злочину. Враховуючи викладене, орган досудового слідства вважає, що залишаючись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідка та потерпілого шляхом залякування та застосування насильства, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Органом досудового слідства встановлено, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, та будучи особою неодноразово засудженою за вчинення корисливих злочинів на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення наслідком якого стала крадіжка майна, що свідчить про те, що залишаючись на волі ОСОБА_6 може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення з метою отримання доходу незаконним шляхом, що є ризиком передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Також встановлено, що за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 мешкає тимчасово, та постійного місця мешкання та реєстрації немає, що дає підстави вважати, що останнього у м. Запоріжжя нічого не тримає, це підтверджено тим, що не одноразово було зроблено візити за вказаним місцем мешкання зі слів ОСОБА_6 але останній там не знаходився.
Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного з наступних причин:
- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що вказаний запобіжний захід фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити підозрюваним дії, передбачені п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України;
- особиста порука на адресу Відділу поліції №2 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_6 , оскільки ніхто не наважується поручитися за неї, що негативно характеризує її особистість.
- застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_6 або його захисника, та останній офіційно не працевлаштований, обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину, що дає достатні підстави вважати, що єдиним джерелом його доходу, є вчинення корисливих злочинів. Кошти, здобуті злочинним шляхом, не можуть бути внесені як застава з метою забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків.
- домашній арешт - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, утриманців, місця роботи, постійного прибутку, не має місця реєстрації та постійного місця мешкання в м. Запоріжжя і останнього ніщо не затримує;
На підставі вищевикладеного, та беручи до уваги те, що до підозрюваного ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.
У зв`язку з чим, з метою захисту громадян і суспільства від злочинних посягань, та з метою присікти злочинну діяльність ОСОБА_6 , орган досудового слідства приходить до висновку про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Таким чином, орган досудового слідства не вбачає достатніх підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні запобігти встановленим ризикам, а також забезпеченню виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, визначаючи тримання під вартою в цьому випадку виправданим за наявності конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування останнього від суду, здійснення впливу на потерпілого та свідка, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначав Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п. 79.
Прокурор в суді клопотання підтримала з підстав, викладених по його тексту, просила його задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запропонований органом досудового слідства запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 в суді проти задоволення клопотання заперечував, та просив обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не пов`язаний з обмеженням волі.

Підозрюваний ОСОБА_6 в суді підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до такого.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до такого.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі : вагомість наґвних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчанняч, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовуються до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні яеої підозрюється особа.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинив злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, не має стійких соціальних зв`язків; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має законних джерел доходу.
Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами.

Частина 2 ст. 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в суді не доведено існування таких ризиків, на які він посилається, як то можливість переховування від органів досудового розслідування та/ або суду.

Ані слідчим в клопотанні, ані прокурором в суді не наведено будь-яких переконливих доводів щодо існування вказаних ризиків, обставини, на які вони посилаються є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Між тим, слідчим суддею при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу приймаються до уваги встановлені в суді обставини, а саме, стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , те, що він має постійне зареєстроване місце проживання, як ВПО, неофійно працевлаштований двірником.
Як на думку слідчого та прокурора, застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_6 неможливо, оскільки це буде суперечити меті захисту громадян і суспільства від злочинних посягань. Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виключення можливості подальшої злочинної діяльності ОСОБА_6 .
Проте, виходячи із змісту п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані надати слідчому судді докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наведеного вбачається, що позиція органу досудового розслідування з цього питання базується на загальних оцінках суспільної небезпеки проти злочинних посягань, і взагалі не підтверджена доказами, як то передбачено наведеною нормою кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором та слідчим не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

В даному конкретному випадку слідчий суддя приходить до висновку, що найбільш дієвим запобіжним заходом відносно ОСОБА_6 може бути домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Застосування такого запобіжного заходу унеможливить створення умов для підозрюваного ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового слідства та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до ст.9 КПК України у разі, якщо норми цього кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд вважає, що передбачена законом заборона на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року та практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Також, в рішенні Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини вказує, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність по собі є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного до засудження або, навіть, пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» , про це ж вказується у п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

Керуючись ст. ст. 176-178, 179,181, 193,194,196, 197 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001040, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
1) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 - у період часу доби з 18 год. 00 хв. по 05 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора;

2) з`являтися до органів досудового розслідування та суду, за першим викликом та у призначений час;
4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
5) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у кримінальному провадженні.
Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУНП у Запорізькій області.
Роз`яснити відповідному структурному підрозділу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1