УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 182/4855/18

провадження № 51-2104 км 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6.,

прокурора ОСОБА_7.,

представника потерпілого ОСОБА_8.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000690

від 25 лютого 2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого у

АДРЕСА_1 ),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_8. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Згідно з вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року вирок суду відносно ОСОБА_1 змінено в частині призначеного покарання.

Призначено ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання

з випробуванням із іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації

до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження

з уповноваженим органом.

В іншій частині вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2021 року залишено без змін.

ОСОБА_1 визнано винним у придбанні, носінні бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу. Як установлено судом ОСОБА_1 у невстановлений слідством час та спосіб умисно, незаконно придбав гранату Ф-1, яку в незаконно носив при собі. 25 лютого 2016 року приблизно о 10:00,

ОСОБА_1 приніс у кишені корпус гранати Ф-1 на територію СП «Нікопольське моторвагонне депо», за адресою: м. Нікополь вул. Завокзальна 2 А, де, вступив

у бійку з ОСОБА_2 . Під час бійки з кишені дублянки ОСОБА_1 випав корпус гранати Ф-1, який був укомплектований запалом типу УЗРГМ, виготовлений промисловим способом та відноситься до категорії боєприпасів.

Згідно висновку експерта від 27 квітня 2017 року корпус гранати «Ф-1» та запал

до гранати придатні для здійснення вибуху.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_8., посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ставить питання про скасування ухвали суду щодо ОСОБА_1 , просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що потерпілого ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про дату і час апеляційного розгляду кримінального провадження, внаслідок чого цей розгляд відбувся без його участі. Потерпілому не направлялися копії апеляційної скарги та ухвали

про відкриття апеляційного провадження. Всупереч вимогам ч. 2 ст. 418 КПК України потерпілому не було направлено копію ухвали апеляційного суду,

що створило йому перешкоду в оскарженні цього судового рішення. Під час апеляційного розгляду, колегія суддів фактично прийнявши відмову від поданої апеляції у зв`язку з тим, що скаржник не підтримав апеляційну скаргу, не закрила апеляційне провадження, а перейшла до розгляду нових апеляційних вимог скаржника, які подано за межами процесуального строку та не оформлено письмово, як зміни до апеляції. Колегія суддів необґрунтовано застосувала положення статей 75, 76 КК України, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_1 унаслідок його м`якості. Зокрема, змінюючи вирок суду відносно ОСОБА_1 у частині призначеного покарання апеляційний суд не взяв до уваги ту обставину, що засуджений обвинувачувався у незаконному придбанні гранати і вразі спрацювання боєприпаса, шкода могла б бути завдана великій кількості людей.

У письмових запереченнях поданих на касаційну скаргу, захисник ОСОБА_9. не погоджується з підставами поданої касаційної скарги, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу

без задоволення.

Мотиви Суду

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому

він наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правильності правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання

про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження органом досудового розслідування дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 14 квітня 2021 року кримінальне провадження за ч. 1 ст. 129 КК України щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням строків давності .

Це рішення місцевого суду потерпілим ОСОБА_2 та його представником

до суду апеляційної інстанції не оскаржувалося.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 26 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, полягає

в носінні, зберіганні, придбанні, придбанні виготовленні, ремонті, передачі або збуті вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Злочин наявний лише за умови, що зазначені дії вчиняються без передбаченого законом дозволу, тобто є незаконними.

При виконанні суб`єктом злочину суб`єктивної та об`єктивної сторони злочину

за ч. 1 ст. 263 КК України потерпіла сторона відсутня.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що представник потерпілого ОСОБА_8. скаржиться на істотне порушення прав потерпілого в суді апеляційної інстанції та

не погоджується з застосування судом апеляційної інстанції статей 75, 76 КК України при призначенні покарання ОСОБА_1 .

Водночас ч. 2 ст. 24 КПК України передбачено, що гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 425 КПК України касаційну скаргу має право подати потерпілий або його законний представник чи представник - у частині,

що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.

Проте, як убачається зі змісту касаційної скарги, вимоги, зазначені в ній,

не стосуються інтересів потерпілої сторони, оскільки ОСОБА_2 був потерпілою стороною в складі вчиненого злочину ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 129 КК України.

Водночас до кола осіб, які мають право подавати касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року відносяться прокурор та засуджений у частині, що стосується його інтересів.

Ці сторони кримінального провадження до суду касаційної інстанції не зверталися.

Касаційне провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_8. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року було відкрито до отримання усіх матеріалів кримінального провадження.

За результатами вивчення матеріалів кримінального провадження, які надійшли, було встановлено, що представник потерпілого не належить до осіб, які мають право на касаційне оскарження цього рішення.

За таких обставин це касаційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтями 369, 433, 434, 441 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційне провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_8. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 закрити.

Ухвала Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5