КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000070 від 04.03.2022 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, тобто до 25 грудня 2022 року включно. В клопотанні захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий арешт , залишено без задоволення .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобу електронного контролю.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 зазначає, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, апелянт стверджує, що при постановлені ухвали місцевий суд проігнорував рішення ЄСПЛ та при продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою керувався тяжкістю можливого покарання у разі визнання ОСОБА_5 винуватим. Також судом першої інстанції не взято до уваги відомості про особу обвинуваченого. Захисник звертає увагу на погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 , який не може знаходитись в умовах слідчого ізолятору. Посилається на відсутність реальних доказів винуватості ОСОБА_5 , тощо.

Мотиви апеляційного суду.

Насамперед суд апеляційної інстанції констатує, що стаття 422-1 КПК України, яка регулює порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою , про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою , а також продовження строку тримання під вартою , під час продовження строку тримання під вартою , постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, є спеціальною нормою процесуального закону і тільки вона регулює порядок розгляду даних апеляційних скарг та інші питання, в тому числі за яких умов здійснюється виклик сторін кримінального провадження до суду. У разі відсутності клопотання прокурора, обвинуваченого, його захисника або законного представника, про розгляд апеляційної скарги саме за участі сторін, вказана стаття взагалі не зобов`язує суд повідомляти про день і час апеляційного розгляду, виходячи з аналізу норми, відповідно до якої, розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження, адже це не апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції по суті. Але разом з тим, суд поставив до відома, але не викликав, сторону захисту (обвинуваченого та захисника ) про день і час апеляційного розгляду.

Враховуючи, що апеляційна скарга захисника була розподілена протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями на суддю доповідача 02.12.2022 о 14.47 ( п`ятниця), а фактично отримана того ж дня, але пізніше, то фізично необхідні матеріали, передбачені ч.2 ст. 422-1 КПК України не могли надійти до суду апеляційної інстанції і як наслідок, суд апеляційної інстанції не міг розглянути апеляцію в триденний строк, тобто 05.12.2022. Окрім того, усталена практика Київського апеляційного суду, враховуючи велику кількість судів, рішення яких переглядаються в даній категорії, а також велику територію на яку розповсюджується юрисдикція суду, свідчить про фактичну неможливість, в абсолютній більшості випадків, надання матеріалів, передбачених ч.2 ст. 422-1 КПК України в зазначені строки .

Разом з тим, хоча це не є обов'язком сторони захисту при розгляді апеляцій на ухвали даної категорії, але посилаючись на вимоги ч.2 ст. 22 КПК України, сторона кримінального провадження має рівні права на подання до суду документів, передбачених КПК і в даному випадку, ухвали суду про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого і клопотання прокурора в копіях, які мають знаходитися у захисника. Але враховуючи те, що копії необхідних матеріалів для розгляду апеляційної скарги із суду першої інстанції не надійшли, суд апеляційної інстанції самостійно вжив заходів для отримання повної копії оскаржуваного судового рішення з метою розгляду апеляційної скарги до закінчення строку, до якого було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Щодо порядку розгляду апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції зауважує на наступному . Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на хвалу суду, ... , а також про продовження строку тримання під вартою , постановлену під час судового провадження, в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Відповідно до п.19 ч.1 ст. 3 КПК України, сторонами кримінального провадження -з боку обвинувачення є, в тому числі прокурор, з боку захисту: обвинувачений ( підсудний ), його захисник ( захисники ), законний представник.

Однак на виконання ч.4 ст. 422-1 КПК України, а ні захисник, а ні обвинувачений ОСОБА_5 не заявляли а ні в апеляційній скарзі, а ні окремо, клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі сторін ( тобто сторони обвинувачення та сторони захисту) . У другому абзаці прохальної частини апеляційної скарги міститься клопотання: апеляційний розгляд скарги проводити за участі ОСОБА_5 та її ( захисника) участі . Дане клопотання не відповідає вимогам ч.4 ст. 422-1 КПК України і фактично не є клопотанням про розгляд апеляційної скарги за участі сторін, а по суті зводиться до бажання приймати участь в судовому засіданні лише обвинуваченого та захисника, без участі прокурора, що суперечить спеціальній нормі, щодо наявності клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі обох сторін .

Таким чином, враховуючи, що захисник ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі не заявляла клопотання про проведення апеляційного розгляду за участю сторін, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги проведено без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши доводи апеляційної скарги та ухвали про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши інші документи, колегія суддів приходить до наступного висновку .

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження№0000070 від 04.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_5 по версії сторони обвинувачення, обвинувачується зокрема у тому, що збирав інформацію, аналізував її , складав інформаційні та аналітичні матеріали, зокрема із вкладенням фотокопій опрацьованих документів, у тому числі із грифом обмеженого доступу "для службового користування", які передавав представникам ФСБ РФ.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому за ч.1 ст. 111 КК України ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25 грудня 2022 року включно .

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції враховував тяжкість пред`явленого обвинувачення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років з конфіскацією майна, або без такої, наявність ризиків, які послужили підставою для взяття обвинуваченого під варту і продовжують існувати, зокрема можливість переховування останнього від суду, враховуючи суворість покарання у разі доведення вини обвинуваченого поза розумним сумнівом, можливість незаконного виїзду обвинуваченого за межі території України.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки місцевим судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини в цій частині .

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, ту обставину, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не перестали існувати. Також судом взято до уваги те, що тримання під вартою є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта щодо погіршення стану обвинуваченого та неможливості його утримання в умовах слідчого ізолятору вважають такими, що не відповідають дійсності, адже місцевим судом при продовженні строку тримання під вартою останньому, звернуто на це увагу та задоволено клопотання захисника з метою усунення факту ненадання медичної допомоги в умовах слідчого ізолятору та доручено адміністрації Державої установи забезпечити проведення невідкладного медичного обстеження ОСОБА_5 .

Стосовно доводів захисника ОСОБА_6 про застосування до її підзахисного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України", зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , який інкримінується стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченомуОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого.

Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу, як того просить апелянт, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги про надмірну суму застави, то суд апеляційної інстанції виходить з того, що це дискреційні повноваження суду першої інстанції в межах кримінально-процесуального закону, а також враховуючи характер і суспільну небезпеку інкримінованого обвинувачення .

Доводи захисника про відсутність реальних доказів винуватості ОСОБА_5 в даному провадженні не розглядаються, адже є предметом судового розгляду судом першої інстанції і наступної їх оцінки .

Зважаючи на викладене, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника ОСОБА_6 , про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого за ч.1 ст. 111 КК України ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів,тобто до 25 грудня 2022 року, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .