Справа № 346/1035/18
Провадження № 1-кп/346/32/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000244 від 02.03.2016 р. про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 368-4 КК України, ОСОБА_7 за ч.3 ст. 358 КК України,-

встановивив :

Згідно обвинувального акта обвинувачена ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 08 квітня 2013 року обвинувачений ОСОБА_9 , з метою реалізації свого злочинного умислу, прийшов до робочого місця приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу обвинуваченої по справі ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_3, разом з обвинуваченою ОСОБА_10 , де переконав обвинувачену ОСОБА_11 видати та нотаріально посвідчити офіційний документ, який видається та посвідчується приватним нотаріусом, а саме, довіреність, без присутності особи, від імені якої складена вказана довіреність, а саме - ОСОБА_12 , а обвинувачена ОСОБА_10 як особа, запропонована ОСОБА_13 для виконання підпису в графі «довіритель», в свою чергу, діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підробила зазначений документ шляхом підписання його від імені відсутнього довірителя ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за ДРФО НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 06.05.1996 року Кобеляцьким РВ УМВС у Полтавській області, що зареєстрована за адресою: с. Підгора Кобеляцького району Полтавської області).

В подальшому, приватний нотаріус Снятинського районного нотаріального округу вона ж обвинувачена ОСОБА_11 , реалізуючи спільний злочинний умисел на підроблення офіційного документу, видала зазначену довіреність на офіційному бланку серією ВТЕ №187667 та 08 квітня 2013 року зареєструвала її у Єдиному реєстрі довіреностей за № 315.

Відповідно до цієї довіреності, обвинувачений ОСОБА_13 отримав право бути представником ОСОБА_12 , користуватися і розпоряджатися всім її рухомим і нерухомим майном, укладати всі передбачені законом угоди по управлінню і розпорядженню (без права дарування) цим майном, зокрема: купувати, продавати, обмінювати, здавати в найм жилі будинки, квартири, земельні ділянки, транспортні засоби, цінні папери та інше майно, укладати угоди про розірвання договорів, укладених за її участю, купувати, приймати в дар будь-яке майно на її ім`я, проводити розрахунки за укладеними угодами і виступати за неї при реєстрації права власності на майно, що підлягає реєстрації; сплачувати всі необхідні платежі, в тому числі комунальні, державне мито та гербові збори, що будуть стосуватися її майна; представляти її інтереси в органах нотаріату, бюро технічної інвентаризації, Державній реєстраційній службі, в Державному агентстві земельних ресурсів України, архітектурі, органах РАГСу, органах внутрішніх справ, Державтоінспекції, відділах опіки та піклування, службі у справах сім`ї та молоді, органах пенсійного забезпечення та соціального страхування, податкової адміністрації, паспортних та реєстраційних службах тощо; представляти її інтереси в Бюро по приватизації державного житлового фонду при приватизації державного майна, приватизовувати на її ім`я земельні ділянки, одержувати свідоцтво про право приватної власності на землю; одержувати належне їй майно, гроші, в тому числі пенсію, аліменти, цінні папери та документи від усіх осіб, установ, підприємств, організацій, а також з банків, пошти, телеграфу за всіх підстав; подавати від її імені заяви ( в тому числі щодо шлюбних відносин), одержувати гроші в сумах їй відомих, без обмеження при цьому їх розміру, розписуватися за неї, одержувати довідки або інші документи про наявність грошових сум, процентів (нарахувань) по них чи руху зазначених сум; отримувати поштову, телеграфну, коштовну, електронну та іншого роду кореспонденцію в тому числі грошову і посилочну; у випадку заподіяння шкоди іншим особам, в тому числі джерелом підвищеної небезпеки, з її вини, укладати від її імені угоди про відшкодування такої шкоди, одержувати та сплачувати грошові суми; представляти її інтереси в Міністерстві юстиції України, Міністерстві закордонних справ України та в інших уповноважених органах, з питань, пов`язаних з легалізацією документів для подальшого використання їх за кордоном; оформляти від її імені справи у всіх державних установах, кооперативах, громадських, приватних організаціях, оформляти субсидії, розписуватися за неї, вести від її імені цивільні і кримінальні справи в усіх судових установах з усіма правами, якими наділених законом позивач, відповідач, треті особи і потерпілий, у тому числі з правом подання позову, закінчення справи мировою угодою, визнання чи відмови повністю або частково від позовних вимог, зміни предмету позову, оскарження рішення суду, одержання і подачі виконавчого листа до стягнення, одержання присудженого майна, або грошей. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи, рукописні написи в графі «Підпис довірителя» в довіреності серією ВТЕ № 187667 від 08.04.2013, зареєстрованої в реєстрі за №315, виконані обвинуваченою ОСОБА_7 .

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.358 КК України як умисні дії, які виразились у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується приватним нотаріусом, і який надає права, з метою використання його іншою особою, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов в тому числі і про відшкодування завданої обвинуваченою ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 та її захисник підтримали подане письмове клопотання про закриття провадження відносно неї за ч. 3 ст. 358 КК України, обвинувачена просила звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення нею злочину минуло п`ять років, а злочин, передбачений ч.3 ст.358 КК України є злочинами середньої тяжкості, наслідки закриття провадження з таких підстав їй зрозумілі.

Прокурор, потерпіла ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_11 та її захисник не заперечили щодо задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України - ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Суд, вислухавши думку прокурора, потерпілої, обвинувачених, захисників, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить наступного висновку.

Вирішуючи клопотання про застосування строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, суд має встановити насамперед момент вчинення кримінального правопорушення, у якому вона обвинувачується, та строк давності, релевантний ступеню його тяжкості.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 КК України часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Зі змісту обвинувального акта видно, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке мало місце - 8 квітня 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За класифікацією злочинів, визначеною ст. 12 КК України в редакції чинною на той час, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, відносилося до злочинів середньої тяжкості, оскільки санкцією цієї статті КК України передбачене покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції 2001 року, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості минуло 5 років.

За наведених обставин суд доходить висновку, що станом на момент постановлення цієї ухвали строк давності за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , сплив.

Судом також проаналізовано наявність підстав для застосування норм кримінального закону, які регулювали звільнення особи від кримінальної відповідальності у подальшому та станом на зараз, втім, підстав для ретроактивної дії цих норм не вбачає.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, редакцією ст. 12 КК України від 22 листопада 2018 року, віднесено до нетяжких злочинів, а п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції від 22 листопада 2018 року визначає п`ятирічний строк давності.

Отже відсутні підстави вважати, що кримінальний закон, який діяв у подальшому, будь-яким чином поліпшував становище обвинуваченої.

Оскільки зміни до кримінального закону, зокрема, статей 12, 49 КК України не поліпшують становище особи в цьому випадку, то відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України такі не мають зворотньої дії в часі.

Вирішуючи питання щодо застосування строків давності слід зазначити, що суду не надано відомостей про факт ухилення обвинуваченої від досудового слідства, суду чи факт вчинення нею іншого кримінального правопорушення, а відтак відсутні підстави припускати, що строк давності міг зупинятися чи перериватися.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 358 КК України, не належать до переліку, визначеного ч. 5 ст. 49 КК України, а отже законодавча заборона звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на обвинувачену не поширюється.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Викладені вище обставини у своїй сукупності свідчать про те, що станом на момент постановлення цієї ухвали наявні підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо неї.

Відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням її прав, що є неприпустимим виходячи з позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 року (справа № 730/67/16-к).

Крім цього, у даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 подано цивільний позов в т.ч. до обвинуваченої ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень на користь потерпілої.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи постановлення виправдувального вироку у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року у разі закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, звільняючи обвинувачену ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності та закриваючи кримінальне провадження з нереабілітуючих обставин, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, слід залишити без розгляду, що не позбавляє потерпілу права звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, слід вирішити питання щодо скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 27.02.2018р. з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні № 0000244, на майно обвинуваченої ОСОБА_7 - 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, ст.ст.12,49 КК України, керуючись ст.ст.284, 286, 370, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.358 КК України звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження щодо неї закрити.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 відшкодування моральної шкоди, залишити без розгляду.

Роз`яснити право позивача на заявлення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 27.02.2018р. з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні № 0000244, на майно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , а саме 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1