Справа № 635/4387/18
Провадження № 1-кп/545/96/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2023 року колегія суддів Полтавського районного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

прокурору - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Полтава обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000092 від 10.02.2018 року та № 0000434 від 02.02.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та

ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 14.09.2022 року призначено проведення підготовчого засідання у вказаному кримінальному провадженні о 09 годині 30 хвилин 15 вересня 2022 року.

Прокурор у судовому засіданні прохав продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, за який за законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Крім того прокурор зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу продовжують існувати. Зокрема існують ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з тим, що обвинувачений скоїв особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення покарання або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки прокурором не наведено доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України для продовження запобіжного заходу та прохала визначити ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання його сестри.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні звернув увагу на тривалий строк його перебування під вартою та прохав розглянути справу в найкоротший строк змінивши запобіжний захід на більш м`який у виді домашнього арешту за місцем проживання його сестри оскільки він ОСОБА_8 перебуває на свободі та тиску ні на кого не тиснене як і він також.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан».

Розпорядженням Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області визначена за Полтавським районним судом Полтавської області.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подано до суду прокурором відповідно до ст.199 КПК України, яке відповідає вимогам ст.184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 12.02.2018 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідними ухвалами слідчого судді та колегією суддів.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин за ч. 1 ст. 115 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, злочин за ч.2 ст.185 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк а тому, згідно вищезазначених положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, з огляду на вищевказане, характер, тяжкість та наслідки вчинених інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів, а також характеристику його особи, суд доходить висновку про те, що такі обставини беззаперечно доводять існування ризиків, передбачених п.1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, продовження існування ризику можливого вчинення кримінального правопорушення, впливу на потерпілих та свідків, можливості переховування від суду з огляду на обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого та нетяжкого злочинів .

Окрім того, суд при прийнятті рішення за результатами розгляду клопотання прокурора враховує практику ЄСПЛ, в тому числі п. 33 рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейського Суду з прав людини визначено вказує, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки в залежності від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому, необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язку з державою, в якому він переслідувався за законом, і його міжнародні контакти.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню ( «Бекчиєв проти Молдови» ). Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою ( «Ноймайстер проти Австрії» ).

Окрім того, суд враховує обставини вчиненого злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , характеристику його особи, відсутність відомостей, які б вказували на наявність міцних соціальних зв`язків з державою, які б могли бути беззаперечним стримуючим фактором, що може виключати наявність ризику переховування від суду, тому суддя вважає, що також може існувати ризик переховування обвинуваченого від суду.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Даних, які б вказували на неможливість продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Враховуючи викладене у всій сукупності, суддя вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку.

Згідно зі ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 (шістдесят) днів.

З огляду на встановлені обставини підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та встановлення обвинуваченому застави суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 331 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 10.10.2018 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України - задовольнити.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, а саме з 11 квітня 2023 року до 09 червня 2023 року включно.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Копію ухвали направити до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3