Справа № 553/6236/22
Провадження № 1-кп/553/1037/2023
В И Р О К

Іменем України

23.02.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 11.11.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, є громадянином України, з професійно-технічною освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

10.11.2022, близько 11 год. 50 хв, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання неподалік вул. Михайла Драгоманова у м. Полтаві, в парковій зоні, біля спортивного майданчику, знайшов, тим самим незаконно придбав психотропну речовину PVP без мети збуту. Після чого даний наркотичний засіб помістив до кишені куртки та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Того ж дня, близько 12 год. 05 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Полтава вул. Михайла Драгоманова, буд. 28 та незаконно зберігаючи психотропну речовину PVP для власного вживання без мети збуту, був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав полімерний згорток жовтого кольору, всередині якого знаходилась речовина білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP, масою 0,36710 г.

Зазначеними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення так, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорює правову кваліфікацію вчиненого злочину.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що дійсно, 10.11.2022, близько 11:00 год., перебував в парковій зоні, біля спортивного майданчику, неподалік вул. Михайла Драгоманова в м. Полтаві та знайшов пакунок "закладку". Розуміючи, що всередині пакунку наркотичний засіб, поклав його в карман та мав намір в подальшому його вживати. Цього ж дня, через деякий час, був зупинений працівниками поліції, яким він видав пакунок. Зазначив, що близько двох років вживав наркотичні засоби, але на даний час не вживає. У вчиненому щиро кається.

З показань обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що вину у вчиненому кримінальному правопорушенні він визнає повністю, щиро розкаюється.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст вказаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

Таким чином, суд доходить висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Вивченням відомостей про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Відповідно до положень статті 50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Водночас, згідно із частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з частиною 2 статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд, з урахуванням викладеного, за сукупності наведених вище обставин, визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді обмеження волі у межах, встановлених санкцією статті, при цьому, застосувати статтю 75 Кримінального кодексу України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не має джерела доходу, що унеможливлює призначення йому покарання у виді штрафу та виправних робіт, а також, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, - недоцільність призначення покарання у виді арешту.

Питання про долю речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався і підстав для обрання не вбачається.

Процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.

Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) грн. 68 коп. на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи № КСЕ-19/117-22/15444 від 17.11.2022.

Речовий доказ: згорток жовтого кольору з речовиною білого кольору, який передано до камери зберігання ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий ОСОБА_1