Справа № 456/3286/22
Провадження № 1-кп/456/384/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000460 від 26.07.2022, щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, неодруженої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей: 21.06.2006 року народження та ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючої, раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2022 року близько 10 год. 14 хв. ОСОБА_5 перебувала разом з ОСОБА_6 , за якою здійснювала догляд, біля банкомату «Ощадбанк» АТМ 10013-0188, що в АДРЕСА_2 , де остання попросила ОСОБА_5 зняти з її пенсійної банківської картки грошові кошти в сумі 1000,00 грн, для чого передала свою банківську картку та повідомила пін-код до неї.

В подальшому ОСОБА_5 за допомогою банківської картки та пін-коду до неї перевірила баланс картки та, достовірно знаючи про наявність грошових коштів на рахунку, в неї виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, а тому остання, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, без відома та дозволу ОСОБА_6 , таємно, з метою власного збагачення зняла грошові кошти в сумі 5000,00 грн з пенсійної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належить останній, при цьому грошові кошти в сумі 1000,00 грн разом із банківською карткою повернула ОСОБА_6 , нічого не сказавши про зняті нею кошти в сумі 4000,00 грн, які в подальшому використала на свій розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдала матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 4000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 17 червня 2022 року, точної години досудовим розслідуванням не встановлено, проте не пізніше 11:57, ОСОБА_5 перебувала за місцем проживання ОСОБА_6 , за якою здійснювала догляд, що в АДРЕСА_3 , де в одній з кімнат побачила сумку, в якій знаходилася пенсійна банківська картка, та в цей час у ОСОБА_5 виник умисел на викрадення банківської картки з метою подальшого зняття грошових коштів без відома ОСОБА_6 , що знаходилися на той час на її рахунку, усвідомлюючи, що пластикові банківські картки видаються банківськими установами, а згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом.

В подальшому ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що її дій ніхто не бачить, таємно, з метою подальшого зняття грошових коштів без відома ОСОБА_6 викрала з сумки пенсійну банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , видану 21.08.2020 на ім`я ОСОБА_6 , якою надалі розпорядилася на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила викрадення офіційного документа з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, 17.06.2022 близько 11:57 ОСОБА_5 перебувала біля банкомату «Ощадбанк» АТМ 10013-0188, що в м. Стрию Львівської області по вул. 1-го Листопада, 12, де маючи при собі раніше викрадену пенсійну банківську картку, яка належить ОСОБА_6 , та знаючи пін-код, у неї виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

В подальшому ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, без відома та дозволу ОСОБА_6 , повторно, таємно, з метою власного збагачення зняла грошові кошти в сумі 10000,00 грн з пенсійної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належить останній, які в подальшому використала на свій розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдала матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 10000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 10 липня 2022 року, точного часу в ході досудового розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебувала за місцем проживання ОСОБА_6 , за якою здійснювала догляд, що в АДРЕСА_3 , де в одній з кімнат побачила книгу, в якій знаходилися грошові кошти, та в цей час у неї виник умисел на вчинення крадіжки.

Надалі ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що її дій ніхто не бачить, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно, таємно вийняла з гаманця грошові кошти в сумі 1500,00 грн, що належали ОСОБА_6 , які заховала в кишеню штанів та покинула місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим розпорядилася на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдала матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 1500,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 12 липня 2022 року, точного часу в ході досудового розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебувала за місцем проживання ОСОБА_6 , за якою здійснювала догляд, що в АДРЕСА_3 , де під час прибирання побачила грошові кошти та в цей час у неї виник умисел на вчинення крадіжки.

Надалі ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що її дій ніхто не бачить, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно, таємно під час прибирання в одній з кімнат з полиці викрала грошові кошти в сумі 2000,00 грн, що належали ОСОБА_6 , які заховала в кишеню штанів, у які була одягнута.

В подальшому цього ж дня ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що її дій ніхто не бачить, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно, таємно, продовжуючи прибирання в одній з кімнат, з гаманця червоного кольору викрала грошові кошти в сумі 200,00 доларів США, що станом на 12.07.2022 складало 5850,98 грн, які належали ОСОБА_4 , та заховала в кишеню штанів, у які була одягнута. Після чого з викраденим майном ОСОБА_5 покинула місце вчинення кримінального правопорушення, яким надалі розпорядилася на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдала матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 2000,00 грн та потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 5850,98 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Внаслідок кримінальних правопорушень ОСОБА_5 завдала матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 17500,00 грн та потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 5850,98 грн.

Допитана обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнала у повному обсязі, щиро розкаялася та надала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, про те, що 06 травня 2022 року вона перебувала разом з ОСОБА_6 , за якою здійснювала догляд, біля банкомату «Ощадбанк», що в м. Стрию Львівської області по вул. 1-го Листопада, де остання попросила з її пенсійної банківської картки зняти грошові кошти в сумі 1000,00 грн, для чого передала свою банківську картку та повідомила пін-код до неї, за допомогою якої, знаючи пін-код, вона без відома та дозволу ОСОБА_6 зняла грошові кошти в сумі 5000,00 грн з пенсійної банківської картки АТ «Ощадбанк», яка належить останній, при цьому грошові кошти в сумі 1000,00 грн разом із банківською карткою повернула ОСОБА_6 , нічого не сказавши про зняті нею кошти в сумі 4000,00 грн. Крім цього, 17.06.2022 вона, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 , за якою здійснювала догляд, що в АДРЕСА_3 , в одній з кімнат побачила сумку, з якої викрала пенсійну банківську картку ОСОБА_6 з метою подальшого зняття грошових коштів без відома останньої. Цього ж дня вона, маючи при собі раніше викрадену пенсійну банківську картку потерпілої ОСОБА_6 та знаючи пін-код до неї, без відома та дозволу останньої зняла грошові кошти з неї на загальну суму 10000,00 грн. Крім цього, 10.07.2022 під час прибирання в одній з кімнат за місцем проживання ОСОБА_6 , за якою здійснювала догляд, що по АДРЕСА_3 , з гаманця викрала грошові кошти ОСОБА_6 у сумі 1500,00 грн, а 12.07 2022 під час прибирання в одній з кімнат з полиці викрала грошові кошти ОСОБА_6 в сумі 2000,00 грн та з гаманця червоного кольору в іншій кімнаті викрала грошові кошти ОСОБА_4 в сумі 200,00 доларів США. Викрадені кошти використала на лікуванні матері, яка важко хворіла. Завдану нею матеріальну шкоду відшкодувала частково, повернувши потерпілій ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 9500 грн та потерпілій ОСОБА_4 в сумі 500 грн. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить її суворо не карати, так як на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, оскільки за станом здоров`я з`явитися в судове засідання не зможе. Завдана матеріальна шкода обвинуваченою відшкодована частково на загальну суму 9500 грн, при призначення їй покарання покладається на думку суду.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачена ОСОБА_5 здійснювала догляд за її бабусею ОСОБА_6 , яка за станом свого здоров`я та у зв`язку з похилим віком потребувала стороннього догляду, а також допомагала по господарству. Перевіривши рух коштів по пенсійній банківські картці бабусі ОСОБА_6 , виявила відсутність коштів на її рахунку. Під час зустрічі з обвинуваченою ОСОБА_5 , остання зізналася, що викрала пенсійну банківську картку ОСОБА_6 та, знаючи пін-код, знімала з неї грошові кошти, а також викрала грошові кошти бабусі ОСОБА_6 та її грошові кошти в сумі 200,00 доларів США, які бачила під час прибирання квартири. Пояснила, що грошові кошти брала на лікування своєї матері, яка важко хворіла. Обвинувачена частково відшкодувала завдані нею збитки, повернувши бабусі ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 9500,00 грн та їй 500,00 грн, просить її суворо не карати.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачена винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала повністю.

Отримавши показання ОСОБА_5 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, та у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, тому кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України є вірною.

При призначенні покарання обвинуваченій по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженої є її виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженої.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчинених нею кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальними правопорушеннями наслідків, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та їх мотиви, поведінку обвинуваченої, яка усвідомила протиправність своїх дій, щиро розкаялася, суспільну небезпеку вчинених нею кримінальних правопорушень, позицію потерпілої ОСОБА_4 , яка просить обвинувачену суворо не карати, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, неодружена, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставини, які обтяжують покарання, вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення кримінальних правопорушень, її щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкцій інкримінованих їй статей КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити їй покарання:

за ч. 4 ст. 185КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: CD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1