СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/605/23
Провадження № 1-кс/306/68/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2023 року м. Свалява

Слідчий суддя Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання заступника керівника Мукачівської окружної прокуратури начальника Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000127 від 11.03.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся в суд із вищезгаданим клопотанням, посилаючись на те, що 10.03.2023 року, близько 16:30 год., працівником поліції ст. о/у ВКП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_4 було зупинено транспортний засіб марки «ЗИЛ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який перевозив деревину породи «Бук» загальною кубомасою близько 4,5 м3, при цьому документи про законність походження деревини викликали сумніви.

Відомості про дану подію було зареєстровано СВ відділення поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000127 від 11.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В ході проведення огляду місця події, 10.03.2023 року, а саме: ділянки місцевості, шо знаходиться на узбіччі вулиці у с. Уклин та ділянки прилісової місцевості с. Уклин, було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «131», д.н.з. НОМЕР_1 , деревину породи «Бук» у загальній кількості 4,5 м3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Вищевказане майно постановою слідчого від 11.03.2023 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Клопотання мотивує тим, що виявлені та вилучені у ході огляду місця події транспортний засіб з свідоцтвом про реєстрацію та деревина є знаряддями та предметами вчинення кримінального правопорушення, і мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а тому виникає необхідність у накладанні арешту на тимчасово вилучене майно, з метою збереження вказаного майна та необхідністю проведення ряду судових експертиз.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі, вимоги такого підтримав, наполягав на його задоволенні (а.с. 30).

Власник транспортного засобу ОСОБА_5 подав заяву у якій просив розглядати клопотання без його участі, щодо накладання арешту на належний йому транспортний засіб заперечив, так як використовує його для забезпечення сім`ї (а.с. 31-32).

За правилами ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників судового провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, оцінивши докази у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як убачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у провадженні СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження № 0000127 від 11.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а.с. 5).

Згідно протоколу огляду місця події від 10.03.2023 року, проведеного за письмовою згодою ОСОБА_5 , а саме: ділянки місцевості, шо знаходиться на узбіччі вулиці у с. Уклин та ділянки прилісової місцевості с. Уклин, було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «131», д.н.з. НОМЕР_1 , деревину породи «Бук» у загальній кількості 4,5 м3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 майстру ПВД «Свалява» (а.с. 6-11).

Постановою слідчого СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області від 11.03.2023 року про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження, вищевказані транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «131», д.н.з. НОМЕР_1 , деревину породи «Бук» у загальній кількості 4,5 м3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.с. 12-13).

Згідно рапорту слідчого СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області від 13.03.2023 року, відпуск деревини на транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «131», д.н.з. НОМЕР_1 , останнього разу здійснювалося 29.10.2022 року (а.с. 14-15).

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 13.03.2023 року, останній повідомив, що 10.03.2023 року ним отримано оперативну інформацію про те, що поблизу с. Уклин, Мукачівського району, здійснюється незаконне перевезення деревини. Під час перевірки даної інформації, виявлено вантажний автомобіль марки «ЗИЛ», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 на кузові якого була деревина породи «Бук». Запитавши про документи, які б підтверджували законність походження деревини, останній повідомив, що такі відсутні (а.с. 16-17).

Вищевказане збігається з показаннями допитаного в якості свідка ОСОБА_9 (а.с. 18-19).

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_10 старшого майстра лісу Філії «Свалявське ЛГ», останній пояснив, що відпуск не промислової деревини на автомобіль марки «ЗИЛ» д.н.з. НОМЕР_3 не відпускав (а.с. 20-22).

Відповідно до пояснень ОСОБА_5 від 13.03.2023 року, останній повідомив, що 10.03.2023 року він перевозив на належному йому т/з марки «ЗИЛ» моделі «131», д.н.з. НОМЕР_1 деревину для Коневича Василя, і в с. Уклин, близько 17.00 год, вищевказаний т/з зупинився через несправність. До нього підійшли невідомі особи, які попросили пред`явити документи на деревину, на що ОСОБА_5 відповів, що їх зараз підвезуть. Дії свого товариша, а саме скидання деревини на узбіччя, пояснив схвильованістю такого (а.с. 23-24).

Відповідно до пояснень ОСОБА_8 від 10.03.2023 року, він, 10.03.2023 року, близько 17.00 год, в с. Уклин побачив знайомого ОСОБА_5 , який стояв біля свого автомобіля, в кузові якого завантажена деревина, разом з невідомими особами. Між ними виникла суперечка, в ході якої він розхвилювався та висипав з кузова автомобіля деревину (а.с. 25).

Згідно вимог ч. 2 ст. 173 КПК України - при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість відшкодування шкоди , завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З системного аналізу зазначеної статті КПК України в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що арешт, як захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований слідчим суддею виключно у випадку коли щодо майна, на яке просять накласти арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Положення ч. 4 ст. 173 КПК України визначають обов`язок суду застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Зважаючи на те, що доводи прокурора підтверджені належними, допустимими доказами, перевіривши додані до матеріалів клопотання докази, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання в частині накладання арешту на деревину, яка знаходилось в транспортному засобі марки «ЗИЛ» моделі «131», д.н.з. НОМЕР_1 , належить задовольнити, наклавши арешт на дану деревину, із забороною використовувати та розпоряджатися тимчасово вилученим майном, до вирішення кримінального провадження по суті.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України - арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба. Тобто, після процесуальних дій в кримінальному провадженні, власник майна може подати клопотання про скасування арешту майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до ст. 175 КПК України - ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Разом з тим, частинами 1 та 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ст. 173 згаданого Кодексу слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

За таких обставин, з урахуванням того, що транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «131», д.н.з. НОМЕР_1 використовується ОСОБА_5 для матеріального забезпечення своєї сім`ї і посилання прокурора на визнання транспортного засобу речовим доказом, в даному випадку не може слугувати єдиною та безумовною підставою для накладення арешту, оскільки прокурором у клопотанні не наведено ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього КПК, не надано належних та допустимих доказів вважати, що арешт т/з має суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання, в цій частині, необхідно відмовити.

За вимогами ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 170-173, 175, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання заступника керівника Мукачівської окружної прокуратури начальника Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене у ході проведення огляду місця події від 10.03.2023 року: деревину породи «Бук» у загальній кількості 4,5 м3, яка знаходиться в кузові транспортного засобу марки «ЗИЛ» моделі «131», д.н.з. НОМЕР_1 та поміщена на ПВД «Свалява» філії «Свалявське ЛГ» ДП «Ліси України» і заборонити використовувати чи розпоряджатися нею до вирішення провадження по суті.

В задоволенні клопотання в частині накладання арешту на транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «131», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 - відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам судового процесу не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом пяти днів з дня її отримання безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ

СВАЛЯВСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ

ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1