Справа № 446/2339/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/573/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року у м.Львові
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 червня 2022 року відносно ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 червня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 03.09.2021р. у виді 150 годин громадських робіт, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді 5 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили з метою виконання вироку та уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та взято його під варту негайно у залі суду та з цього часу ухвалено обчислювати початок строку відбуття покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін перебування ОСОБА_7 під вартою згідно ухвали Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.09.2021р.; ухвали Кам`янка-Бузького районного суду від 28.10.2021р. щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26.12.2021р. включно; ухвали Кам`янка-Бузького районного суду від 23.12.2021р. щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.02.2022р. включно; ухвали Кам`янка-Бузького районного суду від 18.02.2022р. щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.04.2022р. включно, - 7 місяців 11 днів.

Вирішено питання про речові докази.

За вказаним вироком суду, 01 вересня 2021 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на подвір`ї господарства по АДРЕСА_1 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, протиправно, з метою завдання шкоди здоров`ю, реалізуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті виниклого словесного конфлікту, умисно наніс своєму зятю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 три удари кухонним ножем, який тримав у лівій руці, а саме: один удар в ділянку нижньої повіки правого ока, один удар в ділянку живота та один удар в ділянку лівого плечового суглоба, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді: різаної рани нижньої повіки правого ока, колото-різану рану лівого плеча, які згідно висновку судово-медичного експерта № 82/2021 від 13.10.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням великого сальника, яке згідно висновку судово-медичного експерта № 82/2021 від 13.10.2021 за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
На даний вирок суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В апеляційні скарзі захисник вказує, що розгляд справи було проведено із застосуванням положень ч.3 ст.349 КПК України, які було роз`яснено обвинуваченому. Водночас, захисник вказує, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 хвилювався, перебував у напруженому психічному стані, не розумів роз`яснення судді про те, що він не зможе оскаржити вирок суду у частині зібраних у справі доказів, які він визнавав і які лягли в основу обвинувального акта та стали підставою для відкриття кримінального провадження і розгляду справи у суді. Жодних доказів на свій захист та виправдання своєї поведінки обвинувачений не надав. Захисник стверджує, що у цій ситуації проявився психіатричний розлад ОСОБА_7 , він не розумів, що суд постановить вирок по зібраних матеріалах кримінального провадження. Вказує, що суд не досліджував ніяких обставин справи. Зазначає, що зі слів обвинуваченого потерпілий останній час ставився до нього неприязно. На час події конфлікту через поведінку потерпілого обвинувачений був у надзвичайно збудженому психологічному стані і навіть не розумів всіх обставин подій. Захисник стверджує, що через обрання місцевим судом порядку дослідження доказів сторона захисту не змогла довести наведені обставини під час судового розгляду. Вказує, що суд не досліджував перебування обвинуваченого на психіатричному обліку, його стан здоров`я шляхом призначення судово-психіатричної експертизи. При цьому, сторона захисту не мала можливості заявити клопотання про призначення обвинуваченому стаціонарної судово-медичної експертизи, яка б могла встановити чи міг обвинувачений в період життя до скоєного ним кримінального правопорушення об`єктивно сприймати події та давати правильну оцінку своїм діям.
Згідно позиції сторони захисту, встановлений місцевим судом порядок дослідження доказів призвів до неврахування обставин, які б давали суду підстави для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання і можливо по іншому кваліфікували б вчинене не обвинуваченим кримінальне правопорушення. Стверджує, що обвинувачений не наносив потерпілому ножового поранення в живіт.
Крім цього, місцевим судом проігноровано факт примирення між потерпілим та обвинуваченим, та позицію потерпілого про те, щоб не позбавляти волі обвинуваченого.
На апеляційний розгляд захисник ОСОБА_6 не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином телефонограмою від 07.10.2022 року, також захисник ще раніше подала заяву від 06.10.2022 року, у якій просила розглянути справу за її відсутності. За таких обставин та у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України неявка захисника, яка подала апеляційну скаргу, не перешкоджає розгляду справи.
При апеляційному розгляді справи прокурор заперечив апеляційні вимоги сторони захисту з огляду на безпідставність таких та просив залишити оскаржуваний вирок без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто за нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Згідно матеріалів кримінального провадження у судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_7 , за участю свого захисника ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, визнав та пояснив, що вчинив його за обставин, викладених у обвинувальному акті, зазначивши, що розумів протиправність своїх дій.
Згідно технічного звукозапису судового засідання від 31 травня 2022р. після визнання обвинуваченим ОСОБА_7 , за участі його захисника ОСОБА_6 , висунутого йому обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, прокурор вказала про можливість розгляду кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, на що ні обвинувачений, ні його захисник не заперечили.

Даними цього ж технічного звукозапису судового засідання від 31 травня 2022р. підтверджено, що судом першої інстанції було з`ясовано правильне розуміння учасниками судового провадження зміст фактичних обставин пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено сторонам те, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. На запитання головуючого про розуміння даного роз`яснення обвинувачений відповів, що дані обставини йому зрозуміло.

У відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд першої інстанції за згодою учасників судового провадження, зокрема обвинуваченого та його захисника, у судовому засіданні 31 травня 2022 року визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Покликання захисника в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений ОСОБА_7 не зрозумів наслідки розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України колегія суддів вважає неспроможними, оскільки такі спростовуються матеріалами справи. При цьому, колегія суддів враховує, що у судовому засіданні при визначенні обсягу дослідження доказів була присутня захисник обвинуваченого, яка не ставила під сумнів позицію обвинуваченого про його розуміння роз`яснень суду першої інстанції, зокрема щодо наслідків розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Отже, колегією суддів не встановлено наявності будь яких порушень при застосуванні місцевим судом положень ч.3 ст.349 КПК України.

Всупереч апеляційним доводам захисника про те, що місцевим судом не досліджувалось, зокрема, перебування обвинуваченого на психіатричному обліку, а відтак і стан його здоров`я, колегією суддів встановлено, що у судовому засіданні 31.05.2022р. судом першої інстанції досліджувались усі представлені суду характеризуючи дані на особу обвинуваченого, у тому числі і довідку про те, що обвинувачений з 22.05.1998р. перебуває на обліку у психіатричному кабінеті (арк. 109 м.к.п), що було враховано судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.
При цьому, згідно технічного звукозапису судового засідання від 31 травня 2022р. на запитання головуючого, обвинувачений вказав про те, що він не знає чи він досі перебуває на вказаному обліку.

Після дослідження місцевим судом документів, що характеризують особу обвинуваченого, на запитання головуючого чи мають сторони кримінального провадження ще додаткові документи, як сторона обвинувачення, так і сторона захисту зазначили про відсутність таких.
На переконання колегії суддів, у даному випадку ні обвинувачений, ні його захисник не були обмежені у праві ставити перед судом першої інстанції питання щодо проведення судового розгляду справи у загальному порядку, а також заявляти клопотання про призначення необхідних, на думку сторони захисту, експертиз, однак цього не зробили.

З приводу апеляційних доводів захисника про необхідність додаткового вивчення психіатричного стану обвинуваченого, який передував вчиненню ним інкримінованих дій, колегія суддів враховує, що у матеріалах кримінального провадження (арк. 73-75) наявний висновок судово-психіатричного експерта № 498 від 23.09.2021р., згідно якого ОСОБА_7 на час проведення експертизи психічною хворобою не страждає, виявляє хронічні зміни особистості після перенесеної психічної хвороби, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих йому дій ОСОБА_7 психічним захворюванням чи недоумством не страждав, та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_7 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, за своїм психічним станом може приймати участь у слідчих і процесуальних діях.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування вироку суду щодо ОСОБА_7 , з підстав наведених в апеляційній скарзі, та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, відсутні.

Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, покарання колегія суддів враховує таке.

В силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що є тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, дані про особу винного, який раніше судимий, протягом року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, його характеристику за місцем проживання, факт перебування обвинуваченого на обліку в психіатричному кабінеті з 22.05.1998 року діагноз F-25,8, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, щире каяття, наявність обставини, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.
Крім цього, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції вірно взяв до уваги Досудову доповідь органу пробації від 22.01.2022р., згідно висновку якої ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за домашнє насильство та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. На даний час перебуває на обліку в уповноваженому органі з питань пробації. Обвинувачений не робить висновків зі свого минулого. Поведінка останнього свідчить про те, що він на шлях виправлення не стає, знову може скоювати злочини, оскільки у нього складається враження про те, що у разі порушення умов покарання та можливого вчинення нового злочину покарання не нестиме. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дужу високу небезпеку для суспільства, у т.ч. окремих осіб. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с. 48-50).
Санкцією ч.1 ст.121 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи встановлене та конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, покарання у виді 5 років позбавлення волі, що є мінімальним згідно санкції даної статті, у повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, і на переконання колегії суддів, незважаючи на позицію потерпілого, у даному випадку саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не містить правових підстав для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.
Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 червня 2022 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: