Справа № 127/2956/22
Провадження №11-кп/801/1147/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
та його захисника ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2021 за №0000526,
якою продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 07.10.2022 року до 23:59 год 05.12.2022 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК України раніше не судимий,
- який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК).
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ризики, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу на даний час не відпали та не зменшились.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти задоволення клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, натомість просив змінити його підзахисному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2022 року запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжено на 60 днів, з 07 жовтня 2022 року до 23.59 години 05 грудня 2022 року.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_7 спливає 15.10.2022. Судом було враховано положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.
Також суд першої інстанції звернув увагу на те, що вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Проте, на даний час судове слідство не розпочате, а тому вирішення зазначеного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховував, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).
З матеріалів кримінального провадження випливає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства. На даний час судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) не завершене, зокрема не допитані потерпілий та свідки кримінального провадження. Суд також враховував, що об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, суду надано не було.
За таких обставин суд дійшов до переконання, що в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2022 року та відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні під присягою надав покази, що інкримінований йому злочин вчинив не він. Вважає за необхідне допитати в судовому засіданні його та потерпілого.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на викладенні в ній доводи, також просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, зазначив, що будинок в якому він проживає разом з братом за адресою: АДРЕСА_1 , належав його матері.
Захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу свого підзахисного підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи, вважає за доцільне змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою. Додав, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, наявність яких раніше була встановлена судом, існують, вони не зменшились, а тому продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою запобігання ризикам переховуватись від суду, перешкоджати встановленню істини у справі шляхом негативного впливу на потерпілого ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні та тиску на останнього, так як вони разом перебувають в УВП №1 в умовах СІЗО. Також може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, враховуючи схильність до вчинення останнім злочинів, відсутність постійного місця роботи, відсутність стійких соціальних зв`язків, притягнення останнього до кримінальної відповідальності у минулому, перебував у розшуку у даному кримінальному провадженні, що вказує на можливість його переховування від суду. Також звернув увагу суду на те, що в ході досудового розгляду потерпілий чітко вказав на фото ОСОБА_7 , як особи яка завдала йому тілесні ушкодження, також при затриманні обвинуваченого в нього було вилучено палицю, якою наносились удари потерпілому. Тому вважає, що вказане свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою. Пояснив, що дійсно в суді першої інстанції потерпілий змінив свої показання та пояснив, що ОСОБА_7 проти нього злочину не вчиняв, тому стороною обвинувачення було заявлено клопотання про повторний допит потерпілого ОСОБА_9 окремо від обвинуваченого.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, заперечення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.
Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Згідно ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження застосованого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.2 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Наряду з вказаним, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте, при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.
Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності на його думку підстав для скасування ухвали суду щодо продовженого відносно нього судом першої інстанції вказаного запобіжного заходу, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 тяжкого корисливого злочину, який згідно пред`явленого обвинувачення є насильницьким, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, був засуджений та відбував призначене покарання за його вчинення, що не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, відсутність постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, вказують на обґрунтованість продовження судом саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані не були.

При цьому наявність в останнього постійного місця реєстрації у Вінницькій області, не є безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказане не має такого ступеню довіри, що може бути враховано судом, як таке, що має запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є таким, що спростовує встановлені судом ризики.
Також в матеріалах судового провадження відсутні відомості щодо власника вказаного обвинуваченим в ході апеляційного розгляду житла і чи він не буде заперечувати щодо того, щоб обвинувачений у разі застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, перебував у цьому житлі на таких умовах.
Разом з тим, неспроможними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності доказів його вини в інкримінованому йому злочині за ч.2 ст.187 КК України та надання оцінки показанням потерпілого, оскільки таке твердження є передчасним, так як судовий розгляд наразі триває і остаточне рішення буде прийняте судом після дослідження всіх наявних доказів у кримінальному провадженні в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку, а не під час вирішення питання про продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів вважає, що продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 вказаного запобіжного заходу відповідає вимогам ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Судом щодо висловленої в судовому засіданні позиції захисника та обвинуваченого, наведені достатні мотиви для відмови в обранні останньому більш м`якого запобіжного заходу, який зміг би запобігти встановленим в ході розгляду справи та доведеним в судовому засіданні прокурором ризикам. Зокрема, це тяжкість обвинувачення, відсутність істотних змін ризиків, обставин провадження та даних про особу обвинуваченого.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
За таких обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши у сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення останнім кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відсутність постійного місця роботи, та соціально-стримуючих зв`язків, тому колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що буде достатнім та обґрунтованим продовження застосованого до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також вказане дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого продовжують існувати у вказаному кримінальному провадженні на даний час, а також тим завданням, які має досягти суд, оскільки в ході апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження висновки суду першої інстанції щодо продовження судового слідства та відсутність доказів щодо зменшення ризиків у вказаному кримінальному провадженні, необхідність в допиті потерпілого та свідків, а також дослідженні письмових доказів.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції щодо вживання всіх заходів для недопущення затягування розгляду вказаного кримінального провадження, розглянути справу у розумні строки та постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні апеляційним судом не виявлено.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого викладених в ній висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2021 за №0000526 про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4