Справа № 522/2561/22
Провадження № 1-кп/522/737/23

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2023 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
-16.01.2020 року Новоград-Волонським міським судом Житомирськох області за ст. 186 ч.1, 190 ч. 2, 70 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. Звільнений 24.04.2020 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3 , суд
ВСТАНОВИВ:
15.09.2021 о 19 годині 17 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні торгового центру «Олександрівський», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88/1, помітив на стойці кав`ярні «LaCoffeina», мобільний телефон.
У цей час у ОСОБА_3 , раптово виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а предметом свого злочинного посягання він визначив мобільний телефон марки «Vivo», належний потерпілій ОСОБА_5 .
Далі, ОСОБА_3 , дочекавшись, щоб за його діями ніхто не спостерігав та переконавшись в тому, що його дії носять таємний характер, викрав мобільний телефон марки «VivoY15», в корпусі синього кольору, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 6000 гривень, після чого останній покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, у вчиненому розкаявся і повністю підтвердив обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи наданих органами досудового слідства доказів щодо цих обставин.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надавши заяву, відповідно до якої просить розглядати обвинувальний акт за її відсутності у зв`язку із перебуванням за межами України.
За згодою учасників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та вирішено обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи та дослідженням письмових доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, обставини вчинення злочину, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, дані про особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, тому на підставі ст.75 КК України вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.
Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.
В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Питання про речові докази вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 377 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту сплинув.
Речові докази по справі:
-Оптичний носій (CD-R диск білого кольору із фірмовими написами срібного та чорного кольорів з написом «Ristar 700 mb-80 min 52X speed із записами з камер відео спостереження з приміщення торгового центра «Олександрівський», що знаходиься за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88/1, за період часу з 19.15.51 годин до 19.17.00 годин 15.09.2021 року зберігати при матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1

24.01.2023