Справа №522/4099/23
Провадження №1-кс/522/1374/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , адвоката скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в особі начальника ОСОБА_5 , яка полягає у невнесені відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, подану в порядку ст. 303 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність слідчого ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка полягає в невнесені відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, на підставі його заяви, зареєстрованої в ЄО за №1914 від 17.02.2023 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на наступне.

17 лютого 2023 року ОСОБА_3 подав заяву до ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про вчинення кримінальних правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, однак до наступного часу відомостей про внесення зазначених відомостей до ЄРДР скаржником не отримано.

Вказану бездіяльність ОСОБА_3 вважає протиправною, у зв`язку з чим, на підставі ст.303 КПК України просить зобов`язати посадових осіб внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення злочину.

ОСОБА_3 в судове засідання з`явився разом із адвокатом ОСОБА_4 , скаргу підтримали у повному обсязі. Наполягали на її задоволенні. ОСОБА_3 пояснив, що сприйняв текст переписки у соціальній мережі «Фейсбук» з ОСОБА_6 , як погрозу своєму життю, оскільки відомо, що ОСОБА_6 , як правило, завжди жорстко відповідає журналістам. Також, ОСОБА_3 зазначив, що, на даний час, ОСОБА_6 є головою Дніпровської міської ради, та є підстави вважати, що він пов`язаний з криміналітетом. Пояснив, що особисто з ним не знайомий, та не мав зустрічей. Також, зазначив, що раніше на попередні пости ОСОБА_3 на сторінці ОСОБА_6 у «Фейсбуці» останній не коментував, а просто блокував та видаляв їх. А в даному випадку, ОСОБА_6 залишив коментар, який на думку скаржника містить погрози, у зв`язку з чим у останнього виникли побоювання за своє життя та здоров`я.

На запитання слідчого судді, про з якого саме тексту повідомлення скаржник вбачає погрозу, ОСОБА_7 зазначив (мовою оригіналу): «Не буди лихо, пока тихо. Таракан ты беременный. Просто потерялся, что бы потом по крышам не передвигаться», «Разговор с тобой закончен... Можешь сделать скрины и отдать их в полицию. Но будь аккуратен.».

Уповноважена особа Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлено належним чином.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасник кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно ч.1 п.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність, зокрема слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні з наданих матеріалів встановлено, що 17 лютого 2023 року ОСОБА_3 подав заяву до ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, утім до цього часу відповіді про внесення зазначених відомостей до ЄРДР скаржником не отримано. 23.02.2022 року Начальником ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 надано відповідь, з якої вбачається, що матеріали за заявою ОСОБА_3 направлено для прийняття рішення до Дніпровського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року у справі №556/450/18.

Разом з тим, вказаних даних у скарзі та заяві про вчинення злочину недостатньо для ствердження, що вчинено злочин передбачений ч.1 ст.129. Більш конкретних даних заява ОСОБА_3 про злочин не містить.

Наведені у скарзі дані про вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.129, не місять фактичних відомостей чи посилання на обставини, які б свідчили про вчинення вказаного кримінального правопорушення.

З наданих скріншотів повідомлень у соціальній мережі «Фейсбук» слідчий суддя не вбачає, саме погрози вбивством, в розумінні положень ст. 129 КК України.

Виходячи із наданих до скарги доказів, на даний час, слідчий суддя приходить до висновку, що ці дані ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливих противоправних дій, але обставини, викладені у заяві, не охоплюються поняттям злочину, визначеному у ст. 11 КК України, і тому не можуть вважатися такою, що підлягає внесенню до ЄРДР.

Також, слідчий суддя, вважає за необхідне зазначити, що твердження про пов`язаність ОСОБА_6 з криміналітетом не підтверджено скаржником у судовому засіданні жодним належним та допустимим доказом.

Також скаржником не надано доказів чи інформації щодо твердження, про негативні наслідки для здоров`я журналістів, за результатом спілкування чи інтерв`ю з ОСОБА_6 .

Слідчий суддя вказує, що розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб, в даному випадку уповноважених осіб ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Відповідно до ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Слідчий суддя вбачає за можливе використати стандарт «баланс вірогідностей» (a balance of probabilities). Розумна ступінь це та, яка відповідає «балансу вірогідностей». Факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, а ніж не мав місце.

Матеріали скарги не містять жодних належних доказів щодо підстав вважати відповіді на коментар у соціальній мережі «Фейсбук», як погрозу вбивством, у розумінні ст. 129 КК України.

Питання як про достовірність конкретного доказу, так і про достатність їх у сукупності суд вирішує у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи. З іншого боку, принциповим можна вважати положення щодо неможливості доказування на основі припущень.

Достатніми є докази, яких може бути достатньо для встановлення певного факту або усієї сукупності фактів, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторони. Однак, це має місце поки існування цього факту не буде заперечене іншими доказами, встановленими обставинами. Тобто, такі докази не є безспірними.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду клопотання і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Таким чином, у слідчого судді відсутні підстави вважати заяву ОСОБА_3 повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення.

Відтак, підстави для внесення відомостей за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

Враховуючи вищевикладене, повноваження органу досудового розслідування в межах своєї компетенції та підслідності, положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 214-216, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , на бездіяльність Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в особі начальника ОСОБА_5 , яка полягає у невнесені відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, подану в порядку ст. 303 КПК України відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1