Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000096 щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 , прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 на вирок та ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненського області від 29 квітня 2021 року,- ВСТАНОВИЛА:

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненського області від 29 квітня 2021 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено покарання штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2000 грн. витрат на правову допомогу.

Вирішено питання щодо речових доказі по справі.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненського області від 29 квітня 2021 року кримінальне провадження № 0000096 щодо ОСОБА_8 закрито у зв`язку з його смертю.

Як визнав доведеним суд у вироку від 29.04.2021 року, 24 квітня 2016 року приблизно о 02 год. ночі обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, автомобілем марки «ВАЗ 2103» д.н.з. НОМЕР_1 разом з ОСОБА_11 приїхали в урочище «Рубельське» поблизу с. Дібрівськ Зарічненського району Рівненської області, куди близько 03 год. 30 хв. автомобілем марки «Джилі СК», д.н.з. НОМЕР_2 приїхав обвинувачений ОСОБА_9 . В подальшому ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, в салоні автомобіля «ВАЗ 2103» д.н.з. НОМЕР_1 , з метою подолання опору ОСОБА_11 та вступу з нею у статеві зносини, застосував фізичне насильство, що виразилось у триманні, стисненні, заламуванні рук та розведенні ніг ОСОБА_11 , внаслідок чого заподіяв останній легкі тілесні ушкодження, зняв одну колошву штанів з її лівої ноги та проти волі потерпілої вчинив з нею статевий акт природним способом.

ОСОБА_9 маючи намір вступити у статеві відносини з ОСОБА_11 проти її волі, долаючи її опір, застосував фізичне насильство, що виразилось у триманні, стисненні, заламуванні рук, триманні та розведенні ніг ОСОБА_11 , внаслідок чого заподіяв останній легкі тілесні ушкодження, після чого добровільно припинив свій намір, спрямований на вчинення статевого акту з потерпілою ОСОБА_11 , хоча мав реальну можливість вчинити вказані дії.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом кваліфіковано, як умисне заподіяння потерпілій легкого тілесного ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалою цього ж суду від 29.04.2021 року кваліфіковано за ч. 1 ст. 152 КК України, як зґвалтування без добровільної згоди потерпілої особи, і у зв`язку із смертю закрито.

У поданих апеляційних скаргах:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 у скарзі на ухвалу та вирок суду від 29.04.2021 року, покликаючись на незаконність процесуальних рішень, доводить, що судом істотно порушено вимоги КПК України: Визнано доведеним факт вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, а провадження щодо нього закрито за ч. 3 ст. 152 КК України; припиняючи кримінальне переслідування ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 152 КК України, суд визнав недопустимими ряд доказів щодо зґвалтування потерпілої, і на підставі цих же доказів визнав доведеним факт її зґвалтування ОСОБА_8 ; докази,покладені в основу підозри, а в подальшому і обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 152 КК України, отримані з показань ОСОБА_8 в статусі свідка, що стороною захисту розцінюється, як психологічний тиск; постанова про визначення підслідності даного кримінального провадження не містить підпису прокурора, а досудове розслідування провадження здійснювалося слідчим ОСОБА_12 без відповідних повноважень. Апелянт вважає, що зазначені порушення перешкодили суду, який об`єктивно не з`ясував фактичні обставини провадження та неправомірно прийшов до переконання про відсутність підстав для реабілітації ОСОБА_8 , ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що, відповідно до положень ст.409 КПК України, є підставою для скасування судовових рішень судом апеляційної інстанції.

Просить скасувати ухвалу та вирок Кузнецовського міського суду Рівненського області від 29 квітня 2021 року, як незаконні, та закрити кримінальне провадження за відсутністю події кримінального правопорушення.

Прокурор, покликаючись на незаконність вироку, доводить, що суд безпідставно вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, оскільки сукупність досліджених судом доказів, на думку апелянта, вказує на доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України. Зазначає, що при ухваленні вироку залишено поза увагою покази потерпілої про факт вчинення стосовно неї згвалтування ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 із застосуванням фізичного насильства, висновок експертів та ряд інших доказів сторони обвинувачення, яким суд не дав належної оцінки. Просить скасувати оскаржуваний вирок, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним за ч. 3 ст. 152 КК України з призначенням покарання 7 років позбавлення волі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 вказує, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, однак необґрунтовано і передчасно, без зясування всіх фактичних обставин провадження, визнав ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 152 КК України. Доводить, що у вироку суду не вказано, яким чином були відмежовані тілесні ушкодження, спричинені потерпілій ОСОБА_8 , від тих, які, на думку суду, виникли від дій ОСОБА_9 , не дано відповідної оцінки первинній судово-медичній експертизі № 124, яка проводилась судовим експертом ОСОБА_13 і є недопустимим доказом, оскільки в ній не зазначена дата закінчення експертизи та відсутні ілюстративні таблиці. Наголошує і на тому, що здійснення досудового розслідування доручалось начальнику СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_14 , а не слідчому ОСОБА_12 , який проводив досудове розслідування без відповідних повноважень, що в свою чергу тягне незаконність прийняття процесуальних рішень та недопустимість доказів, а також незаконність обвинувального акта а в цілому.

Просить вирок Кузнецовського міського суду Рівненського області від 29 квітня 2021 року скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 і ОСОБА_8 за відсутністю у діях обвинувачених складу злочину на підставі п.2 ч.1 с. 284 КПК України.

Представник потерпілої ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_7 вказує, що вирок Кузнецовського міського суду Рівненського області від 29 квітня 2021 року є незаконним та необгрутованим, оскільки невірно встановлено фактичні обставини події, залишено поза увагою послідовні показання потерпілої щодо дій обох обвинувачених та ряд доказів сторони обвинувачення, які належним чином не спростовані. Просить вирок Кузнецовського міського суду Рівненського області від 29 квітня 2021 року щодо ОСОБА_9 змінити, визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, з призначенням покарання у виді 7 років позбавлення волі, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, закрити у зв`язку з його смертю.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яким внесено зміни до апеляційної скарги з проханням скасування рішення з призначенням нового судового розгляду, доводи захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданих ним апеляційних скарг щодо ухвали та вироку суду, доводи представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права здотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом першої інстанції зазначених вимог закону належним чином не дотримано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування і ОСОБА_8 і ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, щодо потерпілої ОСОБА_11 .

Суд закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, однак зі змісту ухвали вбачається, що кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 152 КК України, як зґвалтування потерпілої із застосуванням фізичного насильства.

Вироком суду дії ОСОБА_9 перекваліфіковано з ч. 3 ст. 152 на ч. 1 ст. 125 КК України внаслідок визнання очевидно недопустимими ряду доказів в частині статевого насилля над потерпілою, і разом з тим, на підставі цих же доказів визнано доведеним факт зґвалтування потерпілої обвинуваченим ОСОБА_8 .

Визнаючи ОСОБА_9 винуватим у заподіянні потерпілій ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень, суд у вироку на навів доказів, яким же чином були відмежовані тілесні ушкодження, спричинені потерпілій обвинуваченим ОСОБА_8 , від тих, які, на думку суду, виникли від дій обвинуваченого ОСОБА_9 .

Також заслуговують на увагу твердження апелянтів про те, що в матеріалах провадження наявна без підпису прокурора постанова заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_15 про визначення підслідності від 15.03.2017 року, відповідно до якої, у зв`язку з неефективністю проведення досудового розслідування, доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000096 від 24.04.2016 року за ч. 3 ст. 152 КК України слідчому відділу Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, і відсутній будь-який документ на підтвердження повноважень слідчого ОСОБА_12 , який здійснював досудове розслідування.

Дане питання не було предметом дослідження судом першої інстанції і неможливе при розгляді апеляційних скарг, оскільки стороною обвинувачення колегії суддів таких доказів не надано, що має істотне значення для визнання доказів допустимими і належними.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущено істотні порушення вимог КПК України, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим вирок та ухвала місцевого суду щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_9 від 29.04.2021 року підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, перевірити доводи апеляційних скарг і в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 , прокурора із внесеними змінами, захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Кузнецовського міського суду Рівненського області від 29 квітня 2021 року та ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненського області від 29 квітня 2021 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_16