Справа №293/2057/22
Провадження №1-кп/293/174/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000542 від 04.11.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Славів Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

02.11.2022 близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме сухої кукурудзи в качанах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в мовах воєнного стану, в цей же день, приблизно через 30 хвилин, ОСОБА_4 за допомогою гужового возу прибув до земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0009, що розташована в адміністративних межах Оліївської сільської територіальної громади Житомирського району Житомирської області, та перебуває в користуванні ТОВ «ДМагро» та на якій здійснюється вирощування кукурудзи, після чого за допомогою власної фізичної сили рук здійснив виривання 139 кг. кукурудзи сухої в качанах урожаю 2022 року, яку поклав до мішків та в подальшому завантажив до гужового возу.

В подальшому ОСОБА_4 з викраденим майном місце злочину залишив, та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «ДМагро» матеріальну шкоду на суму 532 грн 37 коп.

Крім того, 03.11.2022 близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме сухої кукурудзи в качанах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, в цей же день, приблизно через 30 хвилин, ОСОБА_4 за допомогою гужового возу прибув до земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0009, що розташована в адміністративних межах Оліївської сільської територіальної громади Житомирського району Житомирської області та перебуває в користуванні TOB «ДМагро», та на якій здійснюється вирощування кукурудзи, після чого за допомогою власної фізичної сили рук здійснив виривання 194,6 кг. кукурудзи сухої в качанах урожаю 2022 року, яку поклав до мішків та в подальшому завантажив до гужового возу.

В подальшому ОСОБА_4 з викраденим майном місце злочину залишив, та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «ДМагро» матеріальну шкоду на суму 745 грн 31 коп.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, дав показання, що 02.11.2022 зранку з метою повернути борг, він приїхав на гужовій повозці до поля, що знаходиться за с. Крученець Житомирського району Житомирської області, на якому росла кукурудза, звідки таємно руками нарвав кукурудзу в качанах, яку склав в 5 мішків, та переніс на гужову повозку, яка стояла на дорозі біля поля. Після цього він перевіз кукурудзу на гужовому возі до подвір`я баби, якій був винен гроші, та віддав їй кукурудзу, таким чином розрахувавшись з боргами. 03.11.2022 вдень він вирішив знову поїхати до поля, на якому росла кукурудза, та нарвати собі кукурудзи, щоб годувати свиней. Тоді ж він приїхав на гужовій повозці до поля, що знаходиться за с. Крученець Житомирського району Житомирської області, на якому росла кукурудза, звідки таємно руками нарвав кукурудзу в качанах, яку склав в 7 мішків, та переніс на гужову повозку, яка стояла на дорозі біля поля. Після цього він перевіз кукурудзу на гужовому возі до свого подвір`я. Однак, на наступний день до нього приїхали працівники поліції та вилучили у нього та з бабиного подвір`я всю зірвану кукурудзу. Також ОСОБА_4 показав, що він на гужовій повозці на кукурудзяне поле, що знаходиться за с. Крученець Житомирського району Житомирської області, не заїжджав та врожай не витоптував. Цивільний позов не визнав.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, та такими, що не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення вказаних злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг доказів, які потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи, що учасниками судового провадження не заперечується обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд ухвалив визнати недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, відомостей про речові докази у кримінальному провадженні та процесуальні витрати, матеріалів цивільного позову.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

ІІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Аналізуючи наявність складу злочинів, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Згідно пункту 1 примітки до статті 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Як зазначено у висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зазначеного у постанові від 14.09.2020 у справі № 591/4366/18, єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою "повторно" без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки "повторно", є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи, що дії ОСОБА_4 не були об`єднані єдиним кримінально протиправним наміром, тому кваліфікація його дій (за епізодом від 03.11.2022) за кваліфікуючою ознакою "повторно" є правильною.

Враховуючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан в Україні, строк дії якого станом на 03.11.2022 продовжено, тому інкриміновані кримінальні правопорушення правильно кваліфіковано за ознакою вчинення «в умовах воєнного стану».

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, доведена.

З огляду на вік обвинуваченого, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_4 є суб`єктом цих злочинів.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 (за епізодом від 02.11.2022) як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, за ч. 4 ст. 185 КК України, та (за епізодом від 03.11.2022) як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, за ч. 4 ст. 185 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання судом враховано позицію, викладену у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08.02.2021 року (справа N 390/235/19, провадження N 51-2177кмо20), згідно якої Законодавство про кримінальну відповідальність та кримінальне процесуальне законодавство не містять положень про те, що кримінальні правопорушення, які утворюють передбачену ч. 1 ст. 32 КК України повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), мають бути окремо кваліфіковані в резолютивній частині обвинувального вироку, і за кожне правопорушення, кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання. Якщо вчинені кримінальні правопорушення, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК України повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло).

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, характеристику за місцем проживання, що він не має постійного місця роботи, не має утриманців; враховано відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно класифікації за ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особливості й обставини їх вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправних дій. Обвинуваченим наведено причину вчинення злочинів, - боргові зобов`язання, скрутний матеріальний стан, крім того судом враховано обставини, що пом`якшують його покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також враховано, що все викрадене майно повернуто власнику.

Згідно вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 02.03.2017 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, який сплатив 26.01.2022, а тому в силу ст. 89 КК України, судимість за вчинення вказаного кримінального проступку є погашеною.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив також Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст.75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві. Іншими словами, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

При цьому, судом також враховано інші дані про особу обвинуваченого, які характеризують його поведінку в суспільстві. Так, відповідно до досудової доповіді, складеної Житомирським районним сектором №9 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області, ОСОБА_4 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, за місцем проживання характеризується позитивно. На думку органу пробації, виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень можливе у громаді за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, зокрема передбачених ч.3 п.2 ст. 76 КК України у виді заборони виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд наголошує, що згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 суд вказав, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення".

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Вважаю за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 N 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви N N 43759/10 та 43771/12", зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, на переконання суду, захід примусу визначений судом, є адекватним характеру вчинених дій та даним про особу винного, та зможе забезпечити виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України, та буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням положень статтей 75,76 КК України.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Щодо вирішення цивільного позову, пред`явленого Товариством з обмеженою відповідальністю «ДМагро» до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ДМагро» заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення 25500 грн, в обґрунтування позову зазначено, що товариство є потерпілим у кримінальному провадженні №0000542 від 04.11.2022 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено причетність до кримінальних правопорушень ОСОБА_4 та встановлено розмір заподіяної ТОВ «ДМагро» майнової шкоди на суму 1277 грн 68 коп., вказані збитки обвинуваченим відшкодовані товариству добровільно. Крім того, представником позивача у позові зазначається, що обвинувачений ОСОБА_4 02.11.2022 та 03.11.2022 також заподіяв товариству матеріальної шкоди знищенням рослин кукурудзи шляхом її витоптування конем та гужовою повозкою. Матеріальну шкоду товариство оцінило в розмірі 25500 грн. У зв`язку з невідшкодуванням у добровільному порядку шкоди, завданої обвинуваченим, виникли підстави для захисту порушеного права шляхом подання відповідної позовної заяви до суду. Враховуючи викладене, представник ТОВ «ДМагро» ОСОБА_5 в судовому засіданні цивільний позов підтримала з підстав, викладених в позові, просила його задовольнити.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 22 ЦК України, особі, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що матеріальна шкода ТОВ «ДМагро», завдана внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, в розмірі 1277 грн 68 коп., відшкодована товариству в повному обсязі шляхом повернення викраденого майна. Інший вид та розмір шкоди (знищення рослин кукурудзи шляхом її витоптування конем та гужовою повозкою) обвинуваченому не інкримінується. На підтвердження заявленого розміру шкоди на суму 25500 грн до позовної заяви додано лише довідку ТОВ «ДМагро» про витоптування рослин кукурудзи на площі 0,5 га, однак зазначене повністю заперечується обвинуваченим, який не визнав цивільний позов. Заподіяння саме обвинуваченим шкоди на суму 25500 грн, що виразилась у знищенні рослин кукурудзи шляхом її витоптування конем та гужовою повозкою, площа поля з витоптаними рослинами кукурудзи, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що цивільним позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання обвинуваченим матеріальної шкоди ТОВ «ДМагро» на суму 25500 грн, в задоволенні цивільного позову слід відмовити.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 07.11.2022, необхідно скасувати.

Питання процесуальних витрат у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено згідно положень ст. 100 КПК України.

Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого не надходило.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368,370,373,374,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 07.11.2022 на 2 качани кукурудзи, 5 мішків з сухими качанами кукурудзи, мішок під умовним №1 - 140 качанів, мішок під умовним №2 - 140 качанів, мішок під умовним №3 - 144 качани, мішок під умовним №4 - 130 качанів, мішок під умовним №5 - 142 качани, 7 мішків з сухими качанами кукурудзи, мішок під умовним №1 - 130 качанів, мішок під умовним №2 - 128 качанів, мішок під умовним №3 - 130 качанів, мішок під умовним №4 - 130 качанів, мішок під умовним №5 - 140 качанів, мішок під умовним №6 - 140 качанів, мішок під умовним №7 - 140 качанів, - скасувати після набрання цим вироком законної сили.

Речові докази: 2 качани кукурудзи, 5 мішків з сухими качанами кукурудзи, мішок під умовним №1 - 140 качанів, мішок під умовним №2 - 140 качанів, мішок під умовним №3 - 144 качани, мішок під умовним №4 - 130 качанів, мішок під умовним №5 - 142 качани, 7 мішків з сухими качанами кукурудзи, мішок під умовним №1 - 130 качанів, мішок під умовним №2 - 128 качанів, мішок під умовним №3 - 130 качанів, мішок під умовним №4 - 130 качанів, мішок під умовним №5 - 140 качанів, мішок під умовним №6 - 140 качанів, мішок під умовним №7 - 140 качанів, вилучені в ході оглядів місця події від 04.11.2022, залишити у власника ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судово-товарознавчої експертизи, згідно висновку експерта № СЕ-19/106-22/12173-ТВ від 14.11.2022 в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн 12 коп.

У задоволенні цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМагро» до ОСОБА_4 відмовити.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_7