Справа №359/1124/23
Провадження №1-кс/359/186/2023
9 березня 2023 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
Ухвалами слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду, занесеними до протоколів судових засідань від 7 лютого 2023 року та 24 лютого 2023 року (а.с.18-19, 24), у СД Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області були двічі витребувані матеріали кримінального провадження №0004779.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального судочинства, до яких, зокрема, відноситься доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

Згідно з ч.2 ст.21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Як роз`яснила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 14 червня 2021 року у справі №686/9636/18 (провадження №51-6276кмо19), обов`язок, за наявності на те підстав, звертати увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів, або виявленні порушення прав громадян та інші порушення закону, допущені при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом, покладався КПК 1960 року на суд шляхом винесення окремої ухвали чи постанови. Невичерпний перелік підстав для винесення такого виду судових рішень, безпосередня функція яких слугувала ефективним засобом дотримання законності та забезпечення судом захисту прав і свобод людини, визначався ст.ст.232, 380, 4002 КПК 1960 року. Діючий КПК України не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчестоящої інстанції. Єдиним випадком коли чинний КПК України прямо передбачає постановлення окремих ухвал є наявність процесуальних підстав, визначених у ст.378 цього Кодексу. Однак кримінальні процесуальні рішення є правозастосовними актами уповноважених державних органів або посадових осіб, вираженими у встановленій законом процесуальній формі та прийнятими у межах їх компетенції у передбаченому законом порядку. Вони виражають владні волевиявлення про дії та спрямовані на виконання завдань кримінального провадження. Системне та телеогічне (цільове) тлумачення норм, закріплених у п.10 ч.1 ст.3, ст.ст.91, 110, 369, 371, 372 та 419 КПК України дає змогу дійти висновку про те, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в межах судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження. Тобто, процесуальні рішення ухвалюються для встановлення і закріплення кримінальними процесуальними засобами ознак вчиненого кримінального правопорушення, доведеності винуватості (невинуватості) осіб, які його вчинили під час кримінального провадження, інших обставин, передбачених ст.91 КПК України, а також задля забезпечення кримінального провадження. Таким чином, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду вбачає за можливе ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте постановлення таких ухвал має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований ст.55 Конституції України.

Зі змісту відповідних дописів на супровідних листах (а.с.22, 27) вбачається, що посадові особи Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області завчасно отримували листи з інформацією про постановлені судові рішення про витребування матеріалів кримінального провадження №0004779. Однак матеріали вказаного кримінального провадження залишаються не наданими слідчому судді. Ця обставина свідчить про те, що ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду, занесені до протоколів судових засідань від 7 лютого 2023 року та 24 лютого 2023 року, залишаються не виконаними. Відомості про обставини, які перешкоджають виконанню судових рішень, відсутні також. Така бездіяльність Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області унеможливлює розгляд скарги, поданої ОСОБА_3 , та порушує принцип обов`язковості судових рішень, передбачений п.14 ч.1 ст.7 КПК України.

З огляду на це слідчий суддя вважає, що з метою припинення означеної бездіяль-ності та відновлення законності належить зобов`язати начальника Бориспільського РУП ГУ НП у Київській області ОСОБА_4 забезпечити невідкладне надання слідчому судді Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1 матеріалів кримінального провадження №0004779.

Керуючись ст.372 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Зобов`язати начальника Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_4 забезпечити невідкладне надання слідчому судді Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1 матеріалів кримінального провадження №0004779.

Повідомити начальника Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_4 про те, що розгляд скарги, поданої ОСОБА_3 , призначений на 15 годину 30 хвилин 28 березня 2023 року в приміщенні Бориспільського міськрайонного суду (м. Бориспіль, вул. Героїв Небесної Сотні, 10).

Окрема ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня ухвалення судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1