Номер провадження:1-кс/521/4371/22
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

15 грудня 2022 року

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , в межах кримінального провадження № 0000417 від 13.12.2022 року, здійснив судовий контроль, за дотриманням прав свобод та інтересів підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Херсоні, громадянина України, який має середню освіту, не працює, зі слів одружений, має чотирьох дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; з боку захисту: підозрюваний ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Слідчим суддею проводився розгляд клопотання т.в.о. слідчого СВ ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області, погодженого з прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 .

Клопотання розглядалось за ініціативою слідчого.

2.Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 11.12.2022 року приблизно о 16.30 годин за попередньою змовою з ОСОБА_6 діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_2 , шляхом розбиття правого переднього бокового скла, проникли в салон автомобіля марки Opel Frontera д.н. НОМЕР_1 , звідки здійснили крадіжку майна, а саме: механічного домкрату марки VITOL НОМЕР_2 , вартість якого становить 600 грн.; електричного компресору марки VITOL «УРАГАН» КА-У12050, вартість якого становить 700 грн.; стартових дротів марки А-500, вартість яких становить 200 грн.; музичної колонки марки JBL charge 3, вартість якої становить 150 грн.; набору ключів комбінованих марки Alloid 15 штук, вартість яких становить 200 гривень, в результаті чого спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 1850 гривень.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено в період дії воєнного стану, що введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України і затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України». Воєнний стан, неодноразово продовжений в України на підставі Указів Президента України, останній раз Указом Президента України від 07.11.2022 року, який затверджено Законом України від 16.11.2022 року.

За даним фактом відділом поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області почато досудове розслідування, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2022 року внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення за № 0000417.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185КК. 14.12.2022 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у скоєнні вказаного кримінального правопорушення.

Ризики на які посилається слідчий, як на мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: ОСОБА_3 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

3.Позиції сторін кримінального провадження.

Прокурор просила клопотання задовольнити. Вважала, що існують правові підстави для тримання ОСОБА_3 під вартою, з урахуванням фактичних обставини та особистість підозрюваного.

Захисник адвокат просила не застосовувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній має стійкі соціальні зв`язки, має сім`ю, яка потребує його піклування. Просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника і також просив не застосовувати до нього найсуворіший запобіжний захід.

4.Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався слідчий суддя.

Питання яке було поставлено перед слідчим суддею полягає в тому, чи існують підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 та чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого?

Для відповіді на таке питання необхідно оцінити фактичні обставини правопорушення та особистість підозрюваного ОСОБА_3 .

Фактичні обставини показують нам, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. За версією обвинувачення, ОСОБА_3 спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_6 вчинили таємне викрадення чужого майна, з автомобіля Opel Frontera д.н. НОМЕР_1 , на якому пересувались військовослужбовці Збройних Сил України. Для реалізації свого задуму, вони скористались допомогою водія таксі ОСОБА_8 , якому не повідомили про свої наміри. Після скоєного, через декілька годин, вони були викриті у вчиненні кримінального правопорушення та затримані.

Позиція підозрюваного ОСОБА_3 полягала в тому, що він не розумів, що вчиняє крадіжку з автомобіля ЗСУ, а був переконаний, що це автомобіль збройних сил Московії.

Разом з тим, така правова позиція не витримує жодної критики. Так достеменно встановлено, що окрім предметів і речей (домкрату, ключів, дротів та інш.), у транспортному засобі знаходилась одежа з розпізнавальними знаками ЗСУ. Автомобіль знаходився на вулиці в м. Херсоні, в якому вже на протязі декількох тижнів перебуває влада державних органів України. Постійно здійснюються патрулювання вулиць та охорона громадського порядку. Встановлені певні типові правила поведінки в м. Херсоні для всіх громадян. Відповідно припустити, що не ідентифікованим залишився транспортний засіб військ агресора серед однієї з вулиць в м. Херсон не можливо.

Окрім того, самі властивості дій ОСОБА_3 були незаконними. Навіть якщо припустити, що автомобіль, який знаходився на вулиці та належав збройним силам Московії, правильними з точки зору закону повинні бути дії, які були б пов`язані з повідомленням компетентним органам держави про факт знаходження підозрілого транспортного засобу. Таке повідомлення відповідало б не тільки закону, але й здоровому глузду, оскільки ОСОБА_3 і ОСОБА_6 не є військовослужбовцями, не мають спеціальних навичок і знань для розмінування будь-яких об`єктів. Проникнення до невідомого транспортного засобу, якщо припустити, що він належав до збройних сил ворога, є занадто небезпечною дією для життя, оскільки такі об`єкти як правило заміновані.

Підриває версію сторони захисту також той факт, що ОСОБА_3 повідомив, що вже після викрадення майна, побачив, що крадіжку вчинили щодо майна військовослужбовців ЗСУ, однак жодних дій направлених на повернення такого майна власнику, здійснення заходів до відшкодування та загальнолюдського вибачення не зробив. Як відомо між викраденням та затриманням підозрюваних пройшло приблизно біля 3-4 годин.

З викладених фактичних обставин ми можемо побачити, що ОСОБА_3 по-перше вчиняв таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_6 виключно з метою наживи та незаконного збагачення, розуміючи, що вчиняє такі дії не у відношенні майна військовослужбовців Московії, а звичайних громадян України. По-друге, ОСОБА_3 під час розгляду клопотання обманював слідчого суддю, посилаючись на факти і обставини, які б могли його врятувати від найсуворішого запобіжного заходу. Оцінка таким діям повинна бути відповідна, оскільки не можна виправдати такий обман, заради врятування себе.

Безумовно, факти і докази які їх підтверджують підлягають всебічній перевірці та оцінці з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, під час майбутнього досудового розслідування, однак вже тепер можливо казати про існування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна під час дії правового режиму воєнний стан. Викладені вище обставини підтверджуються показами свідків, протоколами слідчих дій (огляд, впізнання), документами, речовими доказами.

Тепер, щодо особистості обвинуваченого ОСОБА_3 . Він знаходиться у віці 32 років, має лише загальну середню освіту, офіційно не працює, не офіційно працює водієм у маршрутному таксі в м. Херсон, одружений, має чотирьох малолітніх дітей; народився та все життя проживає в м. Херсон. Раніше не судимий. Під час окупації з м. Херсон не виїхав.

Аналіз особистості підозрюваного показує, що він хоча і має постійне місце проживання та певні соціальні зв`язки, однак довіри до добропорядної поведінки на майбутнє не має. Не можна стверджувати, що він має стійкі соціальні зв`язки, які за своїм змістом здатні гарантувати належну поведінку ОСОБА_3 в місці проживання та розумного відношення до органу який проводить розслідування і потребує в теперішній час беззаперечного виконання своїх вимог. Мінімальна інформація, яку надав підозрюваний про себе, відсутність позитивних характеристик його особистості, відсутність розумних гарантій чесного відношення до оточуючих, у сукупності із морально низькими фактичними обставинами скоєного надають право на думку, що правосуддя вимагає на даному етапі розслідування таких обмежень прав особи, які б дозволили виконати завдання кримінального провадження у найефективніший спосіб, шляхом обмеження прав і свобод ОСОБА_3 .

Відповідаючи на першу частину питання, необхідно зазначити, що правові підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу існують і будуть мати вираз у запобіганні ризикам, які можуть мати місце при більш м`якому контролі з боку держави. Так можливо стверджувати, що за допомогою даного заходу можливо запобігти ризикам: 1)переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки вчинений злочин відноситься до категорії тяжких. Міра покарання яка може загрожувати підозрюваному в майбутньому може призвести до думки підозрюваного про зникнення та ухилення від кримінальної відповідальності; 2)вчинення іншого кримінального правопорушення. Хоча особа раніше не судима, однак малодушність та не розуміння наслідків порушення суспільних відносин, призводять до думки про існування ймовірності вчинення ітераційних дій під час досудового розслідування, при більш м`якому контролі з боку держави на даному етапі.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які покладені на нього законом (в тому числі явки до слідчого та прокурора за першою вимогою) та запобігання спробам вчинити дії, які викладені слідчим суддею вище в ухвалі як ризики.

Відповідаючи на другу частину питання слід зазначити, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи конкретної особи, оскільки як зазначено вище ми не можемо гарантувати чесної і порядної поведінки підозрюваного у суспільстві на час розслідування кримінального провадження. Ми не можемо довіритись особі, яка під час війни краде у військових їх майно. Ми не можемо допустити втрату доказів або будь-якої перешкоди кримінальному провадженню, у випадку більш м`якого контролю з боку держави за вказаною особистістю. Сама властивість злочину і місце його вчинення, де відбуваються постійні бойові дії, ракетні і арт-обстріли, показує необхідність жорсткої реакції не тільки на неправомірні дії, але й навіть на злочинні наміри, що можуть виникнути у інших, при першій можливості.

Підводячи підсумки під аналізом обставин, що встановлені після вчинення кримінального правопорушення, необхідно зазначити, що сукупність доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 і таким чином розумна обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, на фоні мінімально соціалізованої особистості підозрюваного, вимагають застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На прохання прокурора, таке тримання повинно буде здійснюватися у слідчому ізоляторі, який з безпекової точки зору найближче розташований до місця скоєння злочину, тобто в м. Миколаєві.

Обставини, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК не має.

Застава слідчим суддею призначається відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК, оскільки вказаний злочин вчинено без застосування насильства або погрози застосування такого насильства. Розмір застави повинен бути майже мінімальний, оскільки і розмір шкоди і матеріальний стан підозрюваного, який не має постійного та значного заробітку доводять необхідність саме такого розміру застави. Вказаний розмір застави, буде достатньою матеріальною гарантією для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК у випадку її внесення і знаходження на волі.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя керується ст. ст. 132, 178, 183, 194, 196 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки слідчого судді.

Клопотання т.в.о. старшого слідчого СВ ВП № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, погодженого з прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК у розмірі 25 (двадцять п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 15.12.2022 року 67100 (шістдесят сім тисяч сто) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язки строком на 60 (шістдесят) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК. Застава внесена підозрюваним може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів, в межах строку досудового розслідування і обчислюється з моменту затримання, тобто з 13.12.2022 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 11.02.2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_9 ОСОБА_10