Справа № 694/1301/22 Провадження №1-кп/694/162/22
В и р о к
Іменем України
08.12.2022 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської областіу складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Звенигородка, Черкаської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, фізичної особи підприємця, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимої, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
ОСОБА_4 , 30.03.2022 року, близько 19:00 год, перебуваючи на території подвір`я загального користування, біля багатоквартирного житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин із ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно нанесла останній, один удар правою рукою в лобну ділянку голови, після чого схопивши її обома своїми руками за волосся в прикореневій частині голови декілька разів потягла в різні сторони, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синців в потилично-тім`яній ділянці, в правій тім`яній ділянці, синців на верхній повій цілівого ока, на лівій щоці, на лівій кисті, садна в ділянці правої брови, на правій гомілці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачена ОСОБА_4 у ході судового розгляду винною себе визнала чстково, пояснила суду, що дійсно у неї склалися неприязні відносини з ОСОБА_5 , однак,жодних тілесних ушкоджень в зазначений в протоколі день та час вона не наносила.
Не дивлячись на часткове визнання своєї провини, вина ОСОБА_4 фактично скоєному підтверджується наступним.
Поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , даними в ході судового розгляду про те, що з ОСОБА_4 протягом тривалого часу у неї склалися дуже неприязні відносини, через які відбувалися постійні сварки, 30.03.2022 року в вечірній час, на подвір`ї багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 нанесла їй удар правою рукою в лобну ділянку голови, після чого схопивши її обома своїми руками за волосся в правій та лівій частині голови, та нахиливши її голову декілька разів почала тягти її за волосся в різні сторони.
Поясненнями свідка ОСОБА_6 , даними в ході судового розгляду про те, що він був присутній при тому коли ОСОБА_4 наносила удари ОСОБА_7 , а саме тягала за волосся та вдарила рукою в голову.
Поясненнями свідка ОСОБА_8 , даними в ході судового розгляду про те, що вона бачила, як ОСОБА_4 не насоли удари ОСОБА_7 , а лише тягала за волосся.
Також в судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази.
Зміст протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 від 19.04.2022 року та відеозапис до нього, в ході якого останній пояснив про події, які мали місце 30.03.2022 року, а саме факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та продемонстрував механізм нанесення тілесних ушкоджень останній, показав, як їй було нанесено один удар кулаком правої руки в голову, в область чола.
Зміст протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 від 27.07.2022 року та відеозапис до нього, в ході якого остання продемонструвала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень 30.03.2022 року, а саме, як ОСОБА_4 нанесла їй удар правою рукою в лобну ділянку голови, після чого схопивши її обома своїми руками за волосся в правій та лівій частині голови, та нахиливши її голову декілька разів почала тягти її за волосся в різні сторони.
З дослідженого судом, у порядку § 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновку експерта, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судовим розглядом встановлено наступне.
Відповідно висновку судової медичної експертизи № 05-9-01/288 від 28.07.2022, ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синців в потилично-тім`яній ділянці, в правій тім`яній ділянці, синців на верхній повійці лівого ока, на лівій щоці, на лівій кисті, садна в ділянці правої брови, на правій гомілці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку учасників кримінального провадження, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Ст.91 КПК України визначає обставини які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збирання перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Досліджені і перевірені судом докази у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_4 у вчиненому є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий в порядку, передбаченому цим Кодексом. Статтею 87 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких доказ може бути визнаний недопустимим. Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Досліджені і перевірені судом докази у справі, якими обґрунтовується винуватість обвинуваченої у вчиненому є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 324, ст. 368 КПК України, суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров`я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.
Проаналізувавши викладені по даному кримінального провадженню докази та оцінивши їх в сукупності, суд визнає необґрунтованими ствердження обвинуваченого про непричетність до вчинення кримінального правопорушення, оскільки вони спростовуються доказами викладеними у вироку, які об`єктивно узгоджуються з обставинами справи.
Суд переконався, що в діях обвинуваченої ОСОБА_4 наявний склад кримінального проступку за ч.2 ст.125 КК України.
Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вину обвинуваченої ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України суд вважає доведеною.
Доводи обвинуваченої про те, що вона не наносила тілесних пошкоджень потерпілій, суд розцінює як спосіб захисту та спробу уникнути кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, тому що її доводи спростовуються вищезазначеними доказами.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєння кримінального правопорушення, яке, є кримінальним проступком, наслідки вчиненого кримінального проступку, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченої, зокрема, що вона є фізичною особо підприємцем, відношення обвинуваченої до скоєного кримінального проступку, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженої, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді штрафу, у розмірі передбаченому санкцією статті, враховуючи що вона є фізичною особою підприємцем, заборон для призначення якого, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу у вищевказаному розмірі буде необхідним та достатнім для виправлення засудженої і запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
ВизнатиОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Речові докази - CD-R диски з записом відеофайлів, що знаходяться на відповідальному зберіганні в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити там зберігати.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з дня вручення копію вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1