Справа №195/2220/22
1-кп/195/116/22 В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.12.2022 року с-ще Томаківка
Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Топила, Томаківського району Дніпропетровської області, громадянин України, який має середню освіту, неодруженого, не має на утриманні неповнолітніх осіб, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, контактний телефон НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,
Громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06.11.2022 року приблизно об 23 годині 30 хвилин, знаходився у кімнаті будинку АДРЕСА_1 та почув розмову по телефону своєї сестри про те, що до нього з виховною розмовою йде ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є чоловіком його сестри.
Після цього, у ОСОБА_3 , з хуліганських мотивів, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник кримінальний умисел, спрямований на завдання умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій кримінальний умисел, направлений на заподіяння легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , в той же день, 06.11.2022 року, приблизно об 23 годині 50 хвилин, перебуваючи у залі будинку АДРЕСА_1 , заготувавши заздалегідь знаряддя для нанесення тілесних ушкоджень, тобто металевий прут, вимкнувши світло у кімнаті, почув, що у будинок зайшов ОСОБА_4 та направляється до його зали, діючи з хуліганських мотивів, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, протиправно, незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, шляхом застосування власної фізичної сили, тримаючи обома руками металевий прут, дочекавшись, коли ОСОБА_4 зайде до зали, замахнувся та наніс два удари прутом зверху вниз в область голови останнього, в результаті чого удари прийшлися в лобну область посередині та по спинці носа посередині, внаслідок чого, останній впав на підлогу, відчувши короткочасне запаморочення.
Продовжуючи свої кримінальні дії ОСОБА_3 , стоячи поруч з лежачим на підлозі потерпілим, шляхом застосування власної фізичної сили, тримаючи обома руками металевий прут, почав наносити ним удари зверху вниз по тілу ОСОБА_4 - по задньо-зовнішній поверхні лівого плеча, по лівій частині спини, по зовнішній та передній поверхні лівого стегна.
В результаті своїх умисних дій ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 205-Е від 10.11.2022, тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку: садно в лобній області посередині, синець на спині носа посередині; синців на задньо-зовнішній поверхні лівого плеча, в проекції лівої лопатки, на зовнішній поверхні лівого стегна, на передній поверхні лівого стегна в середній третині; саден на передній поверхні лівого стегна і по зовнішній поверхні лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день), на підставі п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. за №6.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акту прокурором долучено клопотання про розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.
Згідно із заявою ОСОБА_3 від 29 листопада 2022 року щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складеної та підписаної за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Громадянин ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_4 також склав заяву 29 листопада 2022 року, в якій зазначив, що згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден на розгляд справи обвинувального акту у спрощеному провадженні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, йому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставин.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, подав заяву, складену у присутності захисника щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням із обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснюється.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпції щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).
Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд у відповідності із ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно із ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.
Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке в силу вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивну характеристику, та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Цивільний позов у кримінальному проваджені відсутній.
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, -
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по кримінальному провадженню:
-металеву трубу (арматуру), яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 за адресою: смт.Томаківка, вул Казкова, 3 а знищити;
- CD R диск RIDATA, на який скопійовано відеозапис слідчого експерименту від 07.11.2022 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- CD R диск RIDATA, на який скопійовано відеозапис слідчого експерименту від 21.11.2022 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровськогго апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1

12.12.2022