Справа № 462/5245/22
Провадження 1-кп/462/505/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000796 від 27.09.2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довгомостиськ Мостиського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК України),
встановив:

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 відповідно до наказу № 1485/ос від 01.04.2013 року, виданого Державним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» виробничого підрозділу «Локомотивне депо Львів-Захід», перебуваючи на посаді фельдшера регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Таллінська, 1 (надалі підприємство), маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомив про свою відсутність на території України протягом 11-ти днів, зокрема 15.08.2016 року, 16.08.2016 року, 17.08.2016 року, 19.08.2016 року, 20.08.2016 року, 21.08.2016 року, 23.08.2016 року, 24.08.2016 року, 25.08.2016 року, 27.08.2016 року та 28.08.2016 року ОСОБА_5 , котрий у цей період, перебував на посаді майстра цеху виробничого структурного підрозділу «Локомотивне депо Львів-Захід» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та являвся відповідальним за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи при цьому, що табелі обліку використання робочого часу типової форми № П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто мав прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку. Як вдалося встановити, ОСОБА_4 у телефонному режимі повідомив ОСОБА_5 , про його відсутність на робочому місці зокрема: 15.08.2016 року, 16.08.2016 року, 17.08.2016 року, 19.08.2016 року, 20.08.2016 року, 21.08.2016 року, 23.08.2016 року, 24.08.2016 року, 25.08.2016 року, 27.08.2016 року та 28.08.2016 року внаслідок чого ОСОБА_4 бухгалтерією підприємства було нараховано на його банківську розрахункову картку від «Ощадбанк» грошові кошти. Після прибуття на територію України, 28.08.2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , отримав з електронного терміналу грошові кошти у сумі 1898 грн. 56 коп. та розпорядився ними на власний розсуд, чим вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та спричинив підприємству майнової шкоди на суму 1898 грн. 56 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000796 від 27.09.2022 року у зв`язку із закінченням строку давності притягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченого ст. 49 КК України, і звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 12).
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечив, вважає таке підставним, так як строк, протягом якого особу може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , минув, перебіг давності за обставин, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався. Просить клопотання задовольнити.
Представник потерпілого Виробничого підрозділу «Локомотивне депо Львів-Захід» Регіональної філія «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду письмову заяву, у якій просить судовий розгляд проводити за її відсутності і закрити дане кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності (а.с. 10).
Заслухавши доводи прокурора та обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім цього, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за вчинення якого, у редакції ч. 1 ст. 190 КК України станом на час вчинення у серпні 2016 року, передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2-4 ст. 49 КК України).
Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене. Згідно обвинувального акта, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 у серпні 2016 року.
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого закінчився трирічний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, щодо інкримінованого ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , є кримінальним проступком, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, та з моменту скоєння такого минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, у розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд дійшов переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є підставним, відтак таке слід задовольнити і звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні, запобіжні заходи відносно обвинуваченого не застосовувались, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст. 284, 288, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

постановив:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності.
Кримінальне провадження № 0000796 від 27.09.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1