КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.12.2022 задоволено частково клопотання заступника начальника третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене під час обшуку 05.12.2022 за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: грошові кошти: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 146 шт. та номіналом 2 долари США в кількості 32 шт., на загальну суму 14664 доларів США; вироби з металу жовтого кольору: чоловічі перстні в кількості 3 шт., браслет, підвіски у вигляді хрестиків в кількості 2 шт., шнурок із замочком з металу жовтого кольору.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, в яких просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, та зобов`язати повернути вилучене

___________________________________________________________________________

Справа № 757/36459/22-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/967/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

майно ОСОБА_7 .

Посилаючись на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, захисник зазначав, що власника майна ОСОБА_7 не було повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання, копію оскаржуваної ухвали отримано лише 30.12.2022.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказував на те, що слідчий суддя в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , зазначив вичерпний перелік речей та документів, що підлягають вилученню, в якому відсутній дозвіл на вилучення грошових коштів або ювелірних виробів.

Однак, під час обшуку слідчий, не маючи законних підстав, незаконно вилучив грошові кошти загальною сумою 14 664 долари США та ювелірні прикраси із золота, що належать ОСОБА_7 та зберігались у її сейфі, розташованому в будинку, який належить останній на праві приватної власності.

Грошові кошти ОСОБА_7 заощаджувала все життя, а жіночій золотий браслет та золотий хрестик ОСОБА_7 були подаровані чоловіком, золоті чоловічі перстні залишилися на пам`ять після смерті чоловіка ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а золотий хрестик та нитку із золотою защібкою для носіння хрестика були куплені ОСОБА_7 за власні кошти.

В ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості чи сліди містять вищенаведені вилучені речі та грошові кошти, а також яким чином вказане майно могло бути використане як знаряддя вчинення злочину. Відтак, не наведено жодного доказу того, що дане майно має ознаки речових доказів.

Крім того, апелянт зазначав, що обшук та складання протоколу обшуку було завершено о 18 годині 34 хвилини 05.12.2022, а тому клопотання про арешт майна прокурор або слідчий за погодженням з прокурором мали б подати не пізніше 18 годині 34 хвилини 07.12.2022. Однак, докази того, що таке клопотання було подане протягом встановленого строку відсутні.

При цьому, слідчий суддя розглянув зазначене клопотання через 6 днів та ухвалив рішення 21.12.2022 без повідомлення власника майна, що на думку апелянта, свідчить про недотримання слідчим суддею вимог КПК України.

17.01.2023 від прокурора у кримінальному провадженні - начальника третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких прокурор просила відмовити захиснику у поновленні строку апеляційного оскарження, посилаючись на те, що адвокат ОСОБА_6 був особисто повідомлений 26.12.22 про факт ухвалення слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ухвали про арешт майна, та йому було надано можливість зробити фотокопію такої ухвали, а відтак, посилання захисника на отримання ним копії ухвали 30.12.22 є помилковим.

Також, у поданих запереченнях прокурор посилалась на законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та просила залишити без задоволення апеляційну скаргу.

ОСОБА_7 у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності власника майна.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання заступника начальника третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна розглянуто у відсутності ОСОБА_9 , та без повідомлення ОСОБА_7 . Відомості про направлення та вручення копії оскаржуваної ухвали останнім у справі відсутні.

Як зазначено захисником ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , та підтверджується даними долученої до апеляційної скарги копії розписки (а.с. 117), копію оскаржуваної ухвали захисником отримано 30.12.2022, тоді як 04.01.2023 подано апеляційну скаргу, тобто в строк, встановлений п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Та обставина, що, як зазначено прокурором у поданих запереченнях, адвокат ОСОБА_6 26.12.2022 був особисто повідомлений слідчим про факт ухвалення слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ухвали про арешт майна, та йому було надано можливість зробити фотокопію такої ухвали, не є підставою для висновку про пропуск захисником строку апеляційного оскарження, оскільки надані прокурором відомості не містять доказів вручення 26.12.2022 захиснику ОСОБА_6 копії ухвали.

Вказане узгоджується і з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.11.2019 у справі № 760/12179/16-к, відповідно до якого, якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, інтересів якої вона стосується та яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи має обчислюватися з дня отримання копії судового рішення, незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена лише в частині накладення арешту на частину вилученого майна, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту грошових коштів і прикрас, що були вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості відмови у накладенні арешту на паспорти громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 колегією суддів не перевіряється.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014 за фактами створення злочинної організації, вчинення окремими групами громадян тяжких та особливо тяжких злочинів - викрадення і катування протестувальників, замахів на їх вбивства і вбивств у період грудня 2013 року - лютого 2014 року та ряду інших насильницьких злочинів, скоєних під час проведення акцій протесту, в тому числі, за фактами: викрадення в ніч з 20 на 21 січня 2014 року з приміщення Олександрівської клінічної лікарні м. Києва учасників акцій протесту «Євромайдану» ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , їх катування та умисного вбивства останнього; вчинення в період 18,19 лютого 2014 року на перехресті вулиць Володимирська та Велика Житомирська в м. Києві умисного вбивства ОСОБА_14 , замахів на вбивство протестувальників, нанесення їм тілесних ушкоджень, хуліганських дій та пошкодження майна, та іншими за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ст. 340, п.п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч.ч. 2, 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 294, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 171, ч.ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 3, ст. 365, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191 та іншими статтями КК України.

Як зазначено у клопотанні, слідчим шляхом перевіряється причетність до вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час досудового розслідування отримано дані, що свідчать про тісні, в тому числі родинні, зв`язки ОСОБА_9 з ОСОБА_15 (організатор та керівник злочинної організації), обвинувальний акт за обвинуваченням якого та інших осіб у вчиненні зазначених злочинів направлено до суду в порядку спеціального досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.11.2022 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме житлового будинку, загальною площею 260,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності зареєстрований на ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, зокрема: документів, в тому числі чорнових записів, записників, блокнотів, інших записів в паперовій та електронній формах (включно з цифровими носіями, на яких збережена відповідна інформація - оптичними та магніоптичними дисками, дискетами, картами пам`яті, стільниковими телефонами, планшетами, персональними комп`ютерами, тощо) щодо зв`язків ОСОБА_9 з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та іншими особами, які перевіряються на причетність та були залучені до вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень; документів, які були вивезені та приховані з офісного приміщення ОСОБА_15 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; знаряддя вчинення цивільними особами, так званими «тітушками», протидії мирним акціям протесту (холодна та вогнепальна зброя, щити, шоломи, тощо), а також містять інші відомості про обставини вчинених злочинів.

Згідно даних протоколу обшуку від 05.12.2022, цього ж дня у період часу з 10 год. 45 хв. до 18 год. 34 хв. проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого на другому поверсі в кімнаті-спальні, що знаходиться другою за рухом по сходах з правої сторони, в шафі, яка знаходиться по ліву сторону від входу, виявлено металеве сховище вмонтоване в стіну, в якому виявлено та вилучено речі та документи, а саме: грошові купюри номіналом 100 доларів США в кількості 146 шт. та номіналом 2 долари США в кількості 32 шт., на загальну суму 14664 доларів США; вироби з металу жовтого кольору: чоловічі печатки в кількості 3 шт., підвіски у вигляді хреста в кількості 2 шт., браслет, шнурок із замочком з металу жовтого кольору; паспорти громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 в кількості 3 шт.: серії НОМЕР_2 , виданий 18.01.2018 органом 3201, серії НОМЕР_3 , виданий 06.09.2010 органом 8037 та серії НОМЕР_4 , виданий 20.09.2000 органом 2600.

Постановою слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_17 від 06.12.2022 вищевказані грошові кошти, речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014.

15.12.2022 заступником начальника третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва подано клопотання, в якому прокурор просила накласти арешт на тимчасово вилучене під час обшуку 05.12.2022 за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: грошові кошти: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 146 шт. та номіналом 2 долари США в кількості 32 шт., на загальну суму 14664 доларів США; вироби з металу жовтого кольору: чоловічі перстні в кількості 3 шт., браслет, підвіски у вигляді хрестиків в кількості 2 шт., шнурок із замочком з металу жовтого кольору; паспорти громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 в кількості 3 шт.: серії НОМЕР_2 , виданий 18.01.2018 органом 3201, серії НОМЕР_3 , виданий 06.09.2010 органом 8037 та серії НОМЕР_4 , виданий 20.09.2000 органом 2600, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та/або користування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.12.2022 задоволено частково клопотання прокурора, та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене під час обшуку 05.12.2022 за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: грошові кошти: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 146 шт. та номіналом 2 долари США в кількості 32 шт., на загальну суму 14664 доларів США; вироби з металу жовтого кольору: чоловічі перстні в кількості 3 шт., браслет, підвіски у вигляді хрестиків в кількості 2 шт., шнурок із замочком з металу жовтого кольору.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому ,закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив частково клопотання прокурора про накладення арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене під час обшуку 05.12.2022 за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: грошові кошти: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 146 шт. та номіналом 2 долари США в кількості 32 шт., на загальну суму 14664 доларів США; вироби з металу жовтого кольору: чоловічі перстні в кількості 3 шт., браслет, підвіски у вигляді хрестиків в кількості 2 шт., шнурок із замочком з металу жовтого кольору, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000089 від 22.01.2014, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучені речі, предмети та документи, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про законність походження майна, з посиланням на те, що грошові кошти ОСОБА_7 заощаджувала все життя, а вилучені прикраси були їй подаровані та придбані нею за власні кошти, не впливають на правильність висновків слідчого судді, не спростовують висновків слідчого судді, викладених у оскарженій ухвалі.

Як убачається із матеріалів клопотання, грошові кошти та прикраси вилучено в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_9 , що не заперечується і апелянтом в апеляційній скарзі.

Посилаючись на те, що грошові кошти та ювелірні прикраси є особистою приватною власністю ОСОБА_7 , апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження таких доводів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що арешт на вилучене майно накладено з метою його збереження як речових доказів, яка є самостійною підставою для арешту майна з переліку таких підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, та не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З урахуванням наведеного, відсутність грошових коштів та прикрас у переліку майна, щодо якого прямо було надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.11.2022 про дозвіл на обшук за адресою: АДРЕСА_1 , не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна у порядку ст. 171 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Твердження захисника про відсутність доказів відповідності вилученого майна ознакам речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені грошові кошти та вироби з металу жовтого кольору можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Колегією суддів ретельно перевірялися під час апеляційного розгляду, проте не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги захисника про те, що прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно з порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Так, відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як убачається із даних протоколу обшуку від 05.12.2022, складеного слідчим другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_17 , обшук за адресою: АДРЕСА_1 , завершено о 18 год. 34 хв. 05.12.2023 (а.с. 86-94), у той час як клопотання прокурора про арешт майна направлено до Печерського районного суду міста Києва о 17 год. 24 хв. 07.12.2022, що підтверджується даними долученого до клопотання прокурора фрагменту конверту поштового відправлення (а.с. 99В) та долученими прокурором до заперечень на апеляційну скаргу захисника накладною та описом вкладення (а.с. 152), тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 грудня 2022 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3