Справа № 138/2247/22
Провадження №11-кп/801/1075/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)
та їх захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),
розглянувши матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 5 жовтня 2022 року, якою продовжено строк дії застосованого відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло на розгляд кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України.

Ухвалою цього суду від 5 жовтня 2022 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 .

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив, що прокурором доведено наявність підстав вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи спосіб скоєння злочинів та поведінку останніх під час виявлення злочинів, а також продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються, виходячи з кількості епізодів та об`єму об`єкту кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати відносно її підзахисних запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю та з покладенням відповідних обов`язків. У разі неможливості застосування відносно обвинувачених такого запобіжного заходу просить визначити розмір застави.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ризики є надуманими та нічим не підтверджені, судом не взято до уваги характеристики обвинувачених та міцність їх соціальних зв`язків, зокрема, вони раніше не притягувались до кримінальної відповідальності, ОСОБА_10 навчається на другому курсі університету, ОСОБА_11 має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей 1 місячну та п`ятирічну доньки.
Аналогічні прохання містяться і в апеляційній скарзі, поданій захисником обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_12 .
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 та їх захисників адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_8 на підтримку своїх апеляційних скарг, дослідивши ухвалу суду першої інстанції та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_13 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

При розгляді клопотань про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

У відповідності до вимог ст.177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою.

Так, судом встановлено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зникли та виправдовують продовження обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_6 .
Зокрема, є достатні підстави вважати, що обвинувачені зможуть переховуватись від суду, продовжувати кримінальне правопорушення, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, вчинених організованою групою, пов`язані із незаконним перетином державного кордону України.
Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх вини разом із іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Відомостей, які б свідчити про неможливість перебування обвинувачених під вартою судом першої інстанції не здобуто.
Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження.
Рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, у рішеннях якого, зокрема, у справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Щодо застави, то суд скористався наданим йому правом не визначати її розмір відповідно до п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, яким передбачено можливість невизначення розміру застави щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 5 жовтня 2022 року, якою продовжено строк дії застосованого відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4