Справа № 541/719/23
Провадження № 1-кс/541/261/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання слідчого СВ Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000257 від 08 березня 2023 року щодо підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27.03.2019р. Котелевським районним судом Полтавської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 3 місяці; 23.09.2019р. Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш судового покарання більш суворим покаранням за цим вироком призначено остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; 19.11.2019р. Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим згідно вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.09.2019р. та призначено остаточне показання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого 20.01.2023р. по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

Встановив:

09 березня 2023 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від

08.03.2023 року з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.03.2023 близько 22 год. 20 хв. ОСОБА_6 перебував на пероні 1-ї платформи станції «Ромодан» Полтавська дирекція залізничних перевезень регіональної філії Південна залізниця АТ «Укрзалізниця», що розташована за адресою: Полтавська область, Миргородський район, смт Ромодан, вул. Незалежності, 11, у компанії ОСОБА_7 , з яким попередньо познайомився на території залізничного вокзалу, в ході чого у нього раптово виник умисел на відкрите викрадення майна останнього. При цьому, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, що введений у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений до цього часу, діючи з прямим умислом та повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що його дії є явними для ОСОБА_7 , з корисливих мотивів наблизився до останнього з правого боку та скоротивши відстань заподіяв один удар кистю правої руки, стиснутої в кулак в праву лобну ділянку голови, застосувавши таким чином до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, внаслідок якого останній втратив рівновагу, після чого шляхом ривку, відкрито викрав у потерпілого, барсетку, у якій знаходились мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6» вартістю 2000 гривень, грошові кошти у сумі 300 гривень, а також інші особисті речі та таким чином відкрито протиправно заволодів даним майном, яке обернув на свою користь. Після цього, ОСОБА_6 з вищевказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довівши свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна до кінця, чим заподів потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 2300 гривень.

Прокурор та слідча в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, а інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам.

Підозрюваний заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що має постійне місце проживання та має на утриманні двох дітей, але на даний час його дружина з дітьми виїхала за кордон. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання слідчого, вважав можливим та доцільним застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що ризики, зазначені в клопотанні не доведені, при цьому ОСОБА_6 має постійне місце проживання та не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування чи суду. Також зазначив, що ОСОБА_6 було затримано близько 04 год. 08.03.2023р., однак у протоколі затримання зазначено, що фактичне затримання відбувалось о 06 год. 00 хв. 08.03.2023р. Крім того, слідча ОСОБА_4 почала складення протоколу о 06 год. 59 хв., тобто після повідомлення РЦ БВПД про затримання ОСОБА_6 та видачі відповідного доручення, таким чином не забезпечила участь захисника під час проведення особистого обшуку особи. Крім того, зазначив, що показання потерпілого ОСОБА_8 є суперечливими, а зі змісту показань свідків неможливо прийти до висновку, що вони були очевидцями вчинення злочину щодо потерпілого ОСОБА_7 . Зазначив, що усі свідки у кримінальному провадженні вже встановлені та допитані, які були попереджені про кримінальну відповідальність, і у разі зміни їх показань вони понесуть кримінальну відповідальність, що вже нівелює наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено, чому такий запобіжний захід як особисте зобов`язання чи домашній арешт із покладення на підозрюваного обов`язку утриматися

від спілкування із потерплими і свідками, а також застосування електронного засобу контролю, не зможе запобігти існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Також зазначив, що у жодному попередньому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 до останнього не застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і ОСОБА_6 не переховувався від органів досудового розслідування чи суду. Крім того, ОСОБА_6 проживає в м. Гадяч, та відстань до м. Миргород становить лише 73 км, транспортне сполучення між населеними пунктами забезпечене громадським автотранспортом, що не буде перешкодою для з`явлення підозрюваного до органу досудового розслідування.

Вислухавши думку слідчого, прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, перевіривши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 08.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.03.2023 близько 22 год. 20 хв. ОСОБА_6 перебував на пероні 1-ї платформи станції «Ромодан» Полтавська дирекція залізничних перевезень регіональної філії Південна залізниця АТ «Укрзалізниця», що розташована за адресою: Полтавська область, Миргородський район, смт Ромодан, вул. Незалежності, 11, у компанії ОСОБА_7 , з яким попередньо познайомився на території залізничного вокзалу, в ході чого у нього раптово виник умисел на відкрите викрадення майна останнього. При цьому, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, що введений у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений до цього часу, діючи з прямим умислом та повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що його дії є явними для ОСОБА_7 , з корисливих мотивів наблизився до останнього з правого боку та скоротивши відстань заподіяв один удар кистю правої руки, стиснутої в кулак в праву лобну ділянку голови, застосувавши таким чином до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, внаслідок якого останній втратив рівновагу, після чого шляхом ривку, відкрито викрав у потерпілого, барсетку, у якій знаходились мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6» вартістю 2000 гривень, грошові кошти у сумі 300 гривень, а також інші особисті речі та таким чином відкрито протиправно заволодів даним майном, яке обернув на свою користь. Після цього, ОСОБА_6 з вищевказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довівши свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна до кінця, чим заподів потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 2300 гривень.

08.03.2023р. о 06 год. 00 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

08.03.2023р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, у скоєнні якого йому повідомлено про підозру.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 08.03.2023; протоколом огляду місця події від 08.03.2023; протоколами

допиту потерпілого ОСОБА_7 від 08.03.2023; довідкою КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» ММР № 888 від 08.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 08.03.2023; слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 08.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 08.03.2023; протоколами пред`явлення особи для впізнання від 08.03.2023; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.03.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.03.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 08.03.2023.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий посилається на наявність ризиків передбачених п.п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків та у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Слідчий суддя приймає до уваги наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальної, відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте на шлях виправлення не став, та знову, звільнившись з місць позбавлення волі лише в січні 2023 року, знову обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, не має офіційного місця роботи, постійного доходу, відсутні міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується негативно, тому відчуваючи незворотність покарання у разі визнання його вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання доцільності застосування до підозрюваного ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує сукупність обставин, а

саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри пред`явленої йому у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про його особу: вік, стан його здоров`я, відсутність стійких соціальних зв`язків.

Щодо доводів сторони захисту про не доведеності органом досудового розслідування вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно з положеннями ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Відповідно до ч.1 ст.208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України .

Згідно з ч.4 ст.208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Частина 5 ст.208 передбачає, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до протоколу затримання особи, в порядку ст. 208 КПК України, фактичне затримання ОСОБА_6 відбулося о 06 год. 00 хв. на підставі «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілій, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин». В період часу з 06 год. 59 хв. до 07 год. 55 хв. було складено протокол затримання. Згідно доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, в 06 год. 45 хв. ОСОБА_6 було призначено захисника адвоката ОСОБА_5 . Таким чином, суд не вбачає порушень чинного законодавства при повідомленні центру вторинної правової допомоги при призначенні захисника ОСОБА_6 після затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування обставин, що є підставою для застосування саме такого виду запобіжного заходу стосовно підозрюваного.

Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_6 в місцях

затримання, зокрема, за станом здоров`я, під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного запобігання настанню вказаних ризиків, отже необхідно клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання від вартою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 176178, 182, 183, 193, 196, 198, 205, 219 КПК України, слідчий суддя -

Ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 06-00 год. 08 березня 2023р. по 06-00 год. 06 травня 2023 року.

Копію цієї ухвали для виконання негайно направити до Миргородського РВП ГУНП України в Полтавській області.

Копію цієї ухвали для відому вручити прокурору, захиснику, підозрюваному та слідчому, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, проте відповідно до положень ст. 205 КПК України дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1