Дата документу 22.11.2022 Справа № 333/3953/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/3953/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/107/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має незакінчену вищу освіту, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_8 , прокурор Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2020 року, яким ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю події злочину.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу ухвалено відмовлено.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та задовольнити цивільний позов потерпілого.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував лише показання свідка ОСОБА_12 та висновок судової медичної експертизи №491/к від 28 травня 2020 року, проте безпідставно не взяв до уваги його показання, показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які не узгоджувалися з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 .

Протилежність показань свідків захисту та обвинувачення полягають у наданні цими особами різних показань щодо часу та розташування автомобілів потерпілого та обвинуваченого.

Тобто захист надає свою версію події, які відбувались через дві години після обставин, які інкримінують обвинуваченому, а тому суд безпідставно послався на зазначені показання, та, ухвалюючи вирок, не зазначив, чому саме він надає перевагу показанням свідків захисту, які описують події, які не стосуються суті пред`явленого обвинувачення.

Також апелянт вважає, що судом першої інстанції зроблено хибний висновок з приводу того, що однозначно встановити, що відколи ріжучого краю 11,21,22,23 зубів ОСОБА_8 уторилися внаслідок подій, про які зазначає потерпілий, неможливо, але, як зазначає апелянт, і не виключає цього.

Також апелянт просить додатково дослідити обставини, встановлені під час кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при ухваленні оскаржуваного вироку судом фактично враховано лише показання свідка ОСОБА_12 , не взято до уваги показання потерпілого та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , та не зазначено, з яких підстав вищевказані докази не взяті до уваги, з урахуванням тих обставин, що на час подій вони були їх очевидцями та перебували у безпосередній близькості до ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Висновки судово-медичних експертиз №945 від 04 травня 2017 року, №946-д від 04 травня 2017 року, №491/к від 28 травня 2020 року лише викладені у вироку, без надання їм належної оцінки.

Також апелянт просить повторно дослідити докази, а саме: показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , шляхом їх допиту, а також висновки судово-медичних експертиз №945 від 04 травня 2017 року, №946-д від 04 травня 2017 року, №491/к від 28 травня 2020 року.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник-адвокат ОСОБА_19 просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що підстави для повторного дослідження доказів, про які просить прокурор, відсутні.

Свідки, про повторний допит яких просить прокурор, були допитані судом першої інстанції, а експертизи в повному обсязі досліджені судом.

Той факт, що прокурора не влаштовують висновки, які зробив суд першої інстанції, не є законною підставою для повторного дослідження судом апеляційної інстанції вказаних доказів.

Згідно з вироком суду, органом досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення при таких обставинах.

10 квітня 2017 року, приблизно о 13:00 годині, ОСОБА_6 перебував на проїжджій частині на перехресті вул.Космічна і вул.Сергія Серікова у м.Запоріжжі. Так, в ході виниклої конфліктної ситуації з потерпілим ОСОБА_8 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, у зв`язку з дорожньою ситуацією, яка склалась, у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Далі, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшовши до автомобіля, в якому на водійському місці перебував потерпілий ОСОБА_8 та через відчинене скло водійських дверей, діючи умисно, почергово наніс два прямих удари кулаками правої і лівої руки в область обличчя ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травматичних відколів 11, 21, 22, 23 зубів та синця в ділянці лівої скроневої кістки, які у своїй сукупності, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 945 від 14 квітня 2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою незначну, стійку втрату загальної працездатності менш ніж на 10 %. Після цього, ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку.

Такі умисні дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило незначну втрату працездатності.

Заслухавши доповідь судді; потерпілого, його представника, прокурора, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; обвинуваченого, його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду цим вимогам закону відповідає.

При цьому, суд навів у вироку належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, відповідно до обвинувального акта, обвинуваченому ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило незначну втрату працездатності.

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав та пояснив, що жодного тілесного ушкодження потерпілому не наносив, хоча і не заперечував факт конфлікту з ОСОБА_8 , і стверджував, що 10 квітня 2017 року, приблизно у період часу з 15 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин, він на автомобілі «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить його матері, рухався по вул.Космічній від зупинки громадського транспорту «Південний ринок» в напрямку до Автовокзалу у м. Запоріжжі. Разом з ним в автомобілі знаходилися його друзі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і його бабуся ОСОБА_16 . Він рухався по лівій стороні дороги, приблизно зі швидкістю 60 км/год. Коли він проїжджав під залізничним мостом на зелений сигнал світлофору, з лівої сторони на червоний сигнал світлофору виїхав автомобіль «Samand», тим самим створив для нього аварійну ситуацію. Він змістився вправо і загальмував, таким чином уникнув зіткнення. За ним рухався автомобіль, начебто «Оpel», сірого кольору, який також знаходився у лівому ряду і зупинився за ним. Після цього він звуковим сигналом дав сигнал водію автомобіля «Samand» про зупинку. Проїхавши приблизно 50-70 м від світлофору, вони зупинилися навпроти один одного. Він зупинився частиною автомобіля в лівій полосі, а частиною в правій, так щоб його могли об`їхати автомобілі з правої сторони. Автомобіль «Samand» зупинився в лівій полосі дороги, а частиною на зустрічній. Він вийшов, підійшов до передньої частини автомобіля, зупинився біля капоту і почав вимагати від водія, щоб той вийшов поговорити. ОСОБА_8 відкрив вікно автомобіля на 10-15 см і виразився на його адресу нецензурною лайкою, після чого закрив вікно. Він зачекав ще приблизно 10-15 секунд з вимогою, щоб водій вийшов. Однак ОСОБА_8 цього не зробив. Після цього він зі злістю вдарив кулаком по капоту автомобіля потерпілого, сів до свого автомобілю і поїхав з місця подій. Він не підходив до дверей автомобіля потерпілого, так як той знаходився на зустрічній полосі руху, де його могли збити. В автомобілі потерпілого вікна не були затоновані. В ньому нікого, крім водія, не було. Після цього він висадив свою бабусю з автомобіля, щоб вона знайшла свідків подій, а сам поїхав додому. Автомобіль «Оpel» стояв за ним, поки він не поїхав, так як в правому ряду був потік автомобілів. Коли він рухався в бік свого дому, то бачив, як ОСОБА_8 поїхав за ним, на місце події він поліцію не викликав. А коли він зупинився, потерпілий поїхав далі. Він точно пам`ятає, що ці події відбувалися приблизно у період часу з 15 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин, оскільки до 14 години 00 хвилин він знаходився на тренуванні в центрі, а потім поїхав у Комунарський район, щоб зустрітися з друзями і забрати свою бабусю. Вікна його автомобілю затоновані. Ніяких слідчих дій з ним у відділенні поліції не проводилося, ніхто його не впізнавав. В той день він був одягнутий в чорну кофту фірми «Адідас» і світло-сині джинси. На думку обвинуваченого, ОСОБА_8 обмовляє його з почуття помсти за пошкоджений капот і з метою отримати від нього гроші, у зв`язку з чим просив суд його виправдати. Цивільний позов, заявлений потерпілим про стягнення з нього матеріальної шкоди у розмірі 25 894 гривень 83 копійки, моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, компенсації за сплату правової допомоги адвокату у розмірі 2 500 гривень 00 копійок, не визнав у повному обсязі.

При повторному допиті в ході апеляційного розгляду обвинувачений фактично підтвердив вищевказані свої показання.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на показання свідків та письмові докази.

Так, потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що приблизно о 13 годині 00 хвилин 10 квітня 2017 року, він разом зі своїми співробітниками керівником підприємства ОСОБА_14 , бухгалтером ОСОБА_13 , юристом ОСОБА_15 , виїжджав з двору будинку АДРЕСА_2 на зелений сигнал світлофору. Зробивши лівий поворот і побачивши, що ззаду нього рухається автомобіль «Honda»», він прийняв максимально можливо в лівий ряд, щоб пропустити даний автомобіль справа. Метрів через 30-50, спереду, приблизно в метрах 10 від нього, на великий швидкості загальмував автомобіль «Honda». Після зупинки з автомобілю «Honda» вийшов водій ОСОБА_6 і підбіг до його вікна. Він відкрив вікно на повний обсяг вважаючи, що останній хоче до нього звернутися. В цей час ОСОБА_6 , нічого не коментуючи і нічого не питаючи, наніс йому два удари з лівої і правої руки по обличчю, сів в автомобіль і поїхав далі. Він з автомобіля не виходив. В роті він відчув уламки зубів, а з носа пішла кров. Поки він привів себе в порядок, автомобіль «Honda» вже почав рухатися. Він наздогнав його у районі Автовокзалу і його колега сфотографувала номер. Ввечері він за допомогою соціальних мереж з`ясував марку, власника автомобіля і особу водія. Вранці він написав заяву до поліції. Саме ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження. Він впізнає його за зростом, рисами обличчя. Вікна в його автомобілі затоновані з початку його придбання з 2007 року. Удари були прямі в обличчя з одного боку і з іншого. ОСОБА_6 ударив його по зубам. В результаті цих ударів йому було нанесено пошкодження зубів, носа, гематоми в області щоки і скроні, а також було почуття дискомфорту в голові. Коли він проходив експертизу, у нього була ще гематома в області щоки. Чому експерт це не відмітив, він не знає. Можливо у зв`язку з її незначністю. Коли він давав пояснення, не було ще висновку стоматолога. За його відчуттями у нього було пошкоджено лише три зуби, а не чотири. Спочатку його лікар відмовився давати довідку про пошкодження, посилаючись на те, що вони таких довідок не дають. Потім йому видали таку довідку тією датою, коли був проведений первинний огляд. До подій він був у стоматолога десь за місяць. Поліцію він не викликав на місці подій тому, що спочатку хотів зафіксувати номер автомобіля, провести медичний огляд і встановити, які саме пошкодження йому було нанесено. Свідки також поліцію не викликали. Експертизу він проходив один раз. Експерту він сказав, що йому нанесли два прямих удари в область обличчя зліва і справа. Інших тілесних пошкоджень перед подією і після, у нього не було. Ніякого удару по капоту обвинувачений не наносив, ніяких пошкоджень у його автомобіля немає. Автомобіль «Samand» зареєстрований на підприємство «Інком Стандарт», де він раніше працював, і експлуатується ним з 2007 року за домовленістю з керівником підприємства. Цивільний позов потерпілий підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги.

При повторному допиті під час апеляційного розгляду потерпілий також підтвердив свої показання, надані в суді першої інстанції.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду першої інстанції, що вона працює разом з потерпілим. 10 квітня 2017 року, в обідній час, вона разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 на автомобілі потерпілого виїхали з двору будинку АДРЕСА_2 . Вона сиділа в автомобілі ззаду пасажирського сидіння. Коли вони виїхали з двору, повернули в сторону Автовокзалу, десь напроти медичного центру «Аура», перед ними зупинився великий автомобіль як джип і з нього вийшов високий молодий худий чоловік у спортивному одязі. Нічого не кажучи, він підійшов до водія і вдарив останнього через вікно кулаком по обличчю в лівий бік, потім ніби зробив шаг назад, але передумав і вдарив ще раз. Вони всі злякалися. Потім чоловік сів до свого автомобілю і поїхав. Обличчя чоловіка вона не запам`ятала. Коли той підійшов до автомобіля, ОСОБА_8 відчинив вікно. Крім цього чоловіка, з його автомобіля більше ніхто не виходив. Автомобіль стояв попереду них і перекривав їм шлях. Вона бачила лише задню частину автомобіля. У ОСОБА_8 був розбитий ніс, йшла кров. Він витер кров, попив воду і вони поїхали далі. Чи наздоганяли вони потім інший автомобіль, вона не пам`ятає. До подій у потерпілого тілесних пошкоджень не було.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що вона працювала керуючим санацією підприємства, де працює потерпілий. 10 квітня 2017 року, на початку обідньої перерви, приблизно з 13 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин, вони разом зі співробітниками виїхали з двору будинку АДРЕСА_2 . Вона сиділа за водієм. Разом з нею сиділа бухгалтер ОСОБА_13 . Юрист ОСОБА_15 сиділа спереду разом з водієм. Автомобіль потерпілого темно-сірого кольору, вікна були закриті, не тоновані. Їх обігнав чорний автомобіль і водій зупинився перед ними. Вона бачила лише задню частину іншого автомобіля. З нього вийшов молодий чоловік. Їх водій, коли відчинив вікно, отримав тілесні пошкодження. Це були чи удари, чи поштовхи. Ударів було один чи два. Вона бачила лише в салоні дві руки. Ніхто не нахилявся. Вона не може впізнати чоловіка, який наніс тілесні пошкодження, оскільки не бачила його обличчя. Він був одягнутий по сезону, не в офісному стилі. Все відбувалося досить швидко. Вона була в шоковому стані. ОСОБА_8 після цього попросив витерти щось з лиця. Вона сиділа ззаду, обличчя потерпілого не бачила. Після цього вони поїхали за чорним автомобілем, а потім роз`їхалися в різні сторони. Вона не бачила, щоб водій випльовував кусок зуба. Вона не намагалася викликати поліцію.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що вона працює разом з потерпілим. 10 квітня 2017 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, вона в одній машині разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 виїжджали з двору будинку АДРЕСА_2 . На світлофорі вона вийшла з автомобілю і натиснула зелену кнопку. Коли вона повернулася і одягала ремінь, то побачила чорний автомобіль. ОСОБА_8 сказав, що бачить його і він йому не заважає. Автомобіль проїхав і зупинився прямо перед ними. З нього вийшов молодий чоловік, високий, на вид 20-22 роки, в темному одязі. Цей чоловік підійшов до водійських дверей. В цей час ОСОБА_8 опустив вікно, злегка нахилився і запитав у чоловіка, чому той зупинився. Молодий чоловік, нічого не говорячи, наніс потерпілому два удари. З її боку у потерпілого почала з носу текти кров. Після цього вони наздогнали автомобіль десь біля автовокзалу і вона сфотографувала його номер. Вони їхали на автомобілі «Samand» сірого кольору. ОСОБА_13 в автомобілі сиділа за нею, а ОСОБА_14 за водієм. Після подій у ОСОБА_8 була припухла частина обличчя і він сплюнув на серветку емаль, з носа текла кров, під оком був легкий набряк, який з`явився на інший день. Чоловік наносив удари потерпілому руками. Він не нахилявся. Він одразу наніс два удари поспіль в ліву частину обличчя потерпілого. В їхньому автомобілі були затоновані вікна. В іншому автомобілі вона нікого не бачила, вікна також були затоновані. Під час проведення слідчого експерименту вона не завжди була поруч з потерпілим, вона відходила. Вона впізнає обвинуваченого як особу яка вдарила потерпілого за носом і рисами обличчя. Впізнання особи на досудовому слідстві з нею не проводили.

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що обвинувачений є її внуком. 10 квітня 2017 року, після 15 години 00 хвилин, вона, її внук ОСОБА_6 і два його друга ОСОБА_18 , ОСОБА_17 рухалися на автомобілі «Honda» по вул.Космічній зі сторони кінотеатру «Космос» в сторону Автостанції-1 у м.Запоріжжі. Проїжджаючи під залізничним мостом, автомобіль «Honda» рухався по лівій полосі дороги на зелений сигнал світлофора. В цей час, виїжджаючи з прибудинкової території на заборонений сигнал світлофору, рухався автомобіль темного кольору, тим самим створивши аварійну ситуацію. Її внук слідкував за дорогою. Побачивши це, він пропустив той автомобіль, різко пішовши вправо, а потім, викрутивши кермо, вирівняв автомобіль прямо. Автомобілі їхали паралельно один одному. Після цього внук подав звуковий сигнал водію іншого автомобіля про зупинку. Лівий бік автомобіля темного кольору їхав по зустрічній полосі. Коли автомобіль темного кольору зупинився, оскільки на зустріч йому їхав «ВMW», її внук вийшов і підійшов до капоту того автомобіля. Він не міг фізично підійти до водійських дверей автомобіля, тому що по зустрічній полосі їхали інтенсивно інші автомобілі. Її внук став казати, щоб водій під`їхав до автосалону «Кіа» чи «Шевроле», щоб поговорити. Але інший водій не вийшов, лише виразився нецензурною лайкою. Після цього її внук стукнув по капоту, сів в автомобіль і вони поїхали в сторону автовокзалу. Біля салону автомобілів «Кіа» вона вийшла і повернулася на місце, де все відбувалося, щоб знайти свідків. Вікна того автомобіля не були затоновані, там нікого, крім водія, не було. Вона знаходилася в автомобілі ззаду за водієм, біля неї сидів ОСОБА_18 , а ОСОБА_17 знаходився спереду. Автомобілі стояли паралельно один одному, їх автомобіль стояв справа. Крім її внука, ніхто з автомобіля не виходив. Вона кричала внуку, щоб він сів у автомобіль. Скоріш за все вона відкривала двері автомобіля, щоб бачити внука, коли той вийшов з автомобілю. Вікна в їхньому автомобілі тоновані.

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що обвинувачений є його другом. 10 квітня 2017 року він разом з ОСОБА_18 були у нього вдома. ОСОБА_6 після тренування заїхав за ними, а потім вони заїхали за бабусею обвинуваченого у Комунарському районі і всі разом поїхали у місто. Вони їхали із зупинки «Південний ринок» в напрямку до Автовокзалу у м.Запоріжжі по вул. Космічній. Коли вони проїжджали під залізничним мостом на зелений сигнал світлофору по лівій полосі, на червоний сигнал світлофору виїхав темний автомобіль. В цей час ОСОБА_6 ухилився від нього вправо. Темний автомобіль лівою частиною корпусу рухався по зустрічній полосі і через це зупинився. Автомобілі стояли паралельно один одному. ОСОБА_6 вийшов з автомобіля і кричав на водія. Останній з автомобіля не виходив, так як по зустрічній полосі рухався потік автомобілів. Автомобіль потерпілого був не затонований. В ньому, крім водія, нікого не було. Після цього вони поїхали далі. Біля автосалону в районі Автовокзалу вони зупинилися і стояли декілька хвилин. Потім ОСОБА_16 вийшла з автомобіля. В цей час до них ніхто не під`їжджав. В автомобілі він сидів спереду і з автомобіля не виходив. Коли ОСОБА_6 вийшов, його бабуся відкривала двері і кричала йому, щоб той повернувся.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що обвинувачений є його другом. 10 квітня 2017 року, у період часу з 15 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин, вони разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_17 і ОСОБА_16 їхали в автомобілі по вул. Космічній зі сторони зупинки громадського транспорту «Південний ринок» в напрямку до Автовокзалу у м. Запоріжжі, по лівій полосі дороги. Коли вони проїжджали під залізничним мостом на зелений сигнал світлофору, з тротуару на червоний сигнал світлофору виїхав темний автомобіль. Щоб уникнути зіткнення, ОСОБА_6 різко вивернув кермо вправо, а потім прямо, і продовжив рух прямо, паралельно автомобілю, з яким вони трохи не зіткнулися. Той автомобіль їхав наполовину по зустрічній полосі. На зустріч йому їхав «BМW» і у зв`язку з цим автомобіль темного кольору зупинився. Вони зупинилися разом з ним. Після цього ОСОБА_6 вийшов з автомобілю і підійшов до капоту. В цей час ОСОБА_16 відкрила двері і кричала йому, щоб він не виходив на дорогу, так як по зустрічній полосі йшов потік автомобілів. ОСОБА_6 не міг фізично підійти до дверей водія. Між ним і водієм темного автомобіля відбувалася словесна перепалка. Після цього, ОСОБА_6 , повертаючись до свого автомобіля, вдарив по капоту, сів в автомобіль і вони поїхали. Потім вони зупинилися біля автосалону, де ОСОБА_16 вийшла. Автомобіль був темного кольору, марку він не знає. Крім водія, в автомобілі нікого не було, вікна були не затоновані.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що з обвинуваченим і потерпілим не знайомий. 10 квітня 2017 року, після 15 години 00 хвилин, він рухався по вул. Космічній у напрямку Автовокзалу у м. Запоріжжі. Попереду нього їхав автомобіль «Honda» чорного кольору. Коли він проїхав під мостом, з боку млину вискочив автомобіль «Samand» сірого кольору. Вони рухалися на зелений колір світлофору. Виїзд був несподіваний. Автомобіль «Honda» пішов в сторону. Відстань між ними дозволила йому не врізатися, однак прийшлось загальмувати. Далі рух продовжився. Через деякий час автомобілі змістилися в ліву сторону. Автомобіль «Samand»» виявився майже на зустрічній полосі. Проїзд йому був загороджений, тому довелося чекати. Він стояв за автомобілем «Samand», приблизно метрів 7-10 від нього, однак на лівій полосі. Автомобіль «Honda» став паралельно до автомобіля «Samand», можливо трохи більш вперед на пів-корпусу. З автомобіля «Honda» вийшов молодий чоловік і підійшов до переду автомобіля «Samand». З автомобіля «Samand» ніхто не виходив. В автомобілі «Honda» відчиняли задні ліві двері і щось кричали. Водій автомобіля «Honda» до водія автомобіля «Samand» не підходив, там була вже зустрічна полоса, він знаходився лише біля капоту з боку водія і щось кричав у вікно. Потім автомобіль «Honda» поїхав, а він вже поїхав за автомобілем «Samand». Він і автомобіль «Samand» поїхали майже одразу за автомобілем «Honda». В автомобілі «Samand» був лише водій, вікна були не затоновані. Його автомобіль «Оpel» сірого кольору. Приблизно два-три місяці назад йому зателефонував адвокат. Він якось знайшов його за номером автомобіля.

Експерт ОСОБА_20 пояснила суду, що вона працює лікарем судово-медичним експертом відділу комісійних експертиз Запорізького обласного бюро судових медичних експертиз, стаж роботи 5 років. Особу під час проведення експертизи може бути встановлено за посвідченням особи, якщо там є фотокартка цієї особи. Під час проведення експертизи вони не запитують конкретно щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень, цим займаються слідчі органи. Вони запитують лише взагалі. Інформація щодо механізму нанесення не може вплинути на ступінь тяжкості тілесних пошкоджень. Потерпілий надав експерту виписку зі стоматологічної клініки «Бліц». Утворення відколів зубів у ОСОБА_8 внаслідок захворювання зубів не виключається. Проте даних за будь-які хронічні захворювання зубів у потерпілого в наданих експерту матеріалах, не було. Тілесні ушкодження в області зубів визначаються згідно з Інструкцією про організацію і проведення лікарсько-страхової експертизи за 1986 рік, тому що у подальшому може бути втрата зуба, а тілесні ушкодження в виді синця згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Стійка втрата загальної працездатності менш ніж на 10 % була визначена за довідкою вузького спеціаліста стоматолога. На запитання захисника експерт відповіла, що за інструкцією вона повинна була проводити експертизу за медичною карткою, а не за випискою, і витребувати її особисто зі стоматологічної клініки чи у слідчого. Якщо буде встановлено, що є втрата загальної працездатності, має бути проведена комісійна експертиза. Встановлювати особу під час проведення експертизи можна лише за паспортом, або документом, що його замінює. Вона не є спеціалістом в області стоматології. Те, що відколи були травматичні, це було встановлено лікарем-стоматологом. Давність строку пошкоджень зубів визначалось за медичними документами випискою. Синці зберігаються на тілі приблизно 7 днів. Під час огляду, це через 4 дні після отримання тілесних пошкоджень, у ОСОБА_8 були виявлені лише синець в ділянці лівої скроневої кістки і відколи зубів. Не помітити синця під оком вона не могла, оскільки вони все ретельно описують. Механізм нанесення тілесних ушкоджень встановлюється під час слідчих дій, а не під час експертизи. Вона не направила потерпілого в державну стоматологію, оскільки останній повідомив їй про те, що лікується вже в стоматологічній клініці «Бліц». Пошкоджень в області губ і слизових оболонок у потерпілого не було. Скоріш за все під час нанесення тілесних пошкоджень був відкритий рот.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що працює старшим слідчим Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області. У зв`язку з тим, що пройшов тривалий час, конкретну дату він сказати не може. Потерпілий прибув до райвідділку із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Після того, як він отримав заяву від співробітника, який її прийняв, він вніс її до ЄРДР. Після цього він провів допит потерпілого і призначив судово-медичну експертизу для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Потім йому стало відомо, що після внесення ним матеріалів до ЄРДР, вони не були перевірені начальником слідчого відділення і були підтверджені через деякий час, тому виникла розбіжність у даті призначення експертизи і початку її проведення. Він видає постанову під підпис потерпілому і той направляється з нею до установи судово-медичної експертизи, де за потребою працівник установи робить запит до відповідної медичної установи, де потерпілий проходив лікування, і вони самостійно отримують ці записи. Слідчий може отримати документи з медичної установи лише за ухвалою слідчого судді. Він пам`ятає, що до слідчого судді не звертався. Впізнання він не проводив. З постановою про призначення експертизи ОСОБА_6 він не знайомив. Він перевірив номер автомобіля, заявленого свідком ОСОБА_16 , по базам, наявним у райвідділу, однак не знайшов такий автомобіль.

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 13 квітня 2017 року, встановлено, що ОСОБА_8 звернувся до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності водія автомобіля «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , якого він впізнав як ОСОБА_22 , який 10 квітня 2017 року, о 13-00 годині, на проїжджій частині біля будинку № 30 по вул. Сергія Серікова у м. Запоріжжі, наніс побої в область обличчя.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10 червня 2017 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 і свідок ОСОБА_15 , в присутності понятих, на проїжджій частині на перехресті вул. Космічна і вул.Сергія Серікова у м. Запоріжжі, розповіли про події, що мали місце 10 квітня 2017 року, близько 13 години 00 хвилин, за вказаною вище адресою. Під час слідчої дії ОСОБА_8 пояснив, що в той день він їхав на своєму автомобілі разом зі свідками. Коли він виїхав з території біля будинку АДРЕСА_2 і почав рухатися в сторону пр.Соборного у м.Запоріжжі, його «підрізав» автомобіль «Honda», чорного кольору, із затемненими вікнами. Із зазначеного автомобілю вийшов раніше невідомий йому хлопець і почав підходити до його автомобіля. В цей час він відчинив вікно свого автомобілю. Вказаний чоловік вдарив його руками обох рук (кулаками) в обличчя, в результаті чого у нього з носу пішла кров, утворився крововилив під оком і відкололися зуби. Свідок ОСОБА_15 підтвердила слова потерпілого та повідомила, що дійсно вікна автомобіля «Honda» були затоновані, тому вона не бачила, чи був ще хтось у вказаному автомобілі.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_8 №945 від 04 травня 2017 року, встановлено, що травматичні відколи 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою незначну, стійку втрату загальної працездатності менш ніж на 10 %. Синець в ділянці лівої скроневої кістки у ОСОБА_8 кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_8 №946-д від 04 травня 2017 року встановлено, що виникнення вищевказаних пошкоджень у ОСОБА_8 можливо при будь-якому взаєморозташуванні потерпілого відносно нападника за умови доступності зон ушкоджень. Враховуючи локалізацію видимих пошкоджень у ОСОБА_8 експерт вважає, що йому було нанесено не менше 2-х травматичних впливів.

Висновком судово-медичної експертизи (за матеріалами кримінального провадження) № 491/к від 28 травня 2020 року встановлено, що згідно з даними наданого висновку експерта № 945 від 14 квітня 2017 року та карти стоматологічного хворого № 15158/167 із СПД ОСОБА_23 у ОСОБА_8 були виявлені наступні тілесні ушкодження: 1.1 синець в ділянці лівої скроневої кістки у ОСОБА_8 кваліфікується як легке тілесне ушкодження згідно з п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого предмету, за морфологічними характеристиками давність утворення синця відповідає періоду 3-5 діб; 1.2 відколи ріжучого краю 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили незначну стійку втрату працездатності (п. 2.3.1.а Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Але зважаючи на те, що емаль зубів не здатна до регенерації, а також немає морфологічних ознак, що характеризують давність утворення її ушкоджень, в даному випадку 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_8 не можуть бути віднесені до певної дати травмування. За даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_15 від 10 червня 2017 року: невідомий чоловік, підійшовши до автомобіля потерпілого через відкрите вікно наніс ОСОБА_8 два удари кулаками обох рук в ділянку обличчя. За даними звукозапису судового засідання від 13 грудня 2017 року під час надання свідчень потерпілий ОСОБА_8 вказує на те, що невідомий чоловік, підійшовши до його автомобіля, через відкрите вікно наніс йому два удари кулаками обох рук в ділянку обличчя. Зважаючи на загальний збіг за характером і локалізацією виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 із вказаною зоною травматичного впливу та характером травмуючого предмета, виникнення виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого не виключається за механізмом, викладеним у протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_15 від 10 червня 2017 року та механізму, зазначеному під час надання свідчень потерпілим ОСОБА_8 у судовому засіданні від 13 грудня 2017 року. Утворення відколів 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_8 внаслідок захворювання зубів не виключається. Проте даних за будь-які хронічні захворювання 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_8 в наданій картці стоматологічного хворого № 15158/167 із СПД ОСОБА_23 не виявлено. Утворення відколів 11, 21, 22, 23 зубів без пошкодження слизової губ та ротової порожнини у ОСОБА_8 , в результаті травматичного впливу, не виключається, за умови безпосереднього контакту різцевої частини вище вказаних зубів з травмуючим предметом. Об`єктивних медичних даних про те, що потерпілий мав тілесні ушкодження до 10 квітня 2017 року в наданих для дослідження матеріалах справи не міститься.

Таким чином, кожна сторона навела свою версію подій та надала докази на підтвердження цих версій.

При цьому, письмові докази, що наявні в матеріалах провадження, не категорично не спростовують жодну з версій.

Проаналізувавши вказані докази у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що мала місце подія кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 .

З такими висновками погоджується і колегія суддів та упередженості з боку суду першої інстанції не убачає, а доводи апелянтів про протилежне ґрунтуються на припущеннях.

Твердження прокурора та потерпілого в апеляційних скаргах про надання судом першої інстанції переваги доказам сторони захисту без наведення мотивів прийняття такого рішення, на думку колегії суддів не є обґрунтованими.

Суд у вироку навів мотиви, з яких прийняв одні докази та відкинув інші, зокрема зазначив, що свідки сторони обвинувачення: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , є колегами потерпілого та усі разом підтвердили обставини події кримінального правопорушення за версією потерпілого ОСОБА_8 .

Водночас, ці свідки не змогли надати інших пояснень, зокрема впізнати особу, яка нанесла тілесні ушкодження потерпілому, а також назвати марку та державний реєстраційний номер автомобіля, яким ця особа керувала.

З приводу отриманих тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 , вказані свідки надали пояснення, які не повністю узгоджуються між собою. При тому, що усі ці свідки, з їх слів, разом перебували у автомобілі потерпілого на час події правопорушення.

Аналізуючи показання вищезазначених свідків та висновку судово-медичної експертизи № 945 від 04 травня 2017 року, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про певні суперечності між ними.

Так, свідок ОСОБА_15 зазначила про наявність у потерпілого легкого набряку під оком, який з`явився наступного дня після вказаних подій.

Водночас, під час допиту експерт ОСОБА_20 пояснила, що синці на тілі зберігаються приблизно 7 днів; під час огляду, це через 4 дні після отримання тілесних пошкоджень, у ОСОБА_8 були виявлені лише синець в ділянці лівої скроневої кістки і відколи зубів. при цьому не помітити синця під оком вона не могла, оскільки вони все ретельно описують.

Також, суд обґрунтовано поставився критично до показань свідка ОСОБА_15 , звернувши увагу на те, що цей свідок була присутня під час досудового розслідування, а саме - під час проведення слідчого експерименту з потерпілим і могла чути його показання, надані ним під час проведення вказаної слідчої дії, що могло у подальшому вплинути на об`єктивність наданих нею показань у суді.

Зазначене відповідає матеріалам провадження.

В свою чергу допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який був очевидцем конфлікту між обвинуваченим та потерпілим на дорозі, фактично підтвердив версію сторони захисту.

Показання цього свідка повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 та інших свідків сторони захисту.

Колегія суддів звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_12 є єдиним стороннім свідком в цьому провадженні, який особисто раніше не знайомий з жодним учасником провадження, жодних стосунків з ними не підтримував, що ніким не спростовано. У зв`язку з цим, можна констатувати, що цей свідок не зацікавлений у будь-яких наслідках розгляду вказаного провадження, відповідно, ставити під сумнів правдивість його показань жодних підстав немає.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг щодо неправильної оцінки судом висновків судових медичних експертиз, колегія суддів доходить таких висновків.

Так, у вироку суд зазначив, що у судовому засіданні експерт ОСОБА_20 пояснила, що при проведенні нею освідування потерпілого ОСОБА_8 , було допущено ряд процесуальних порушень, у зв`язку з чим, за клопотанням сторони захисту судом було призначено комісійну судову медичну експертизу ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку судової медичної експертизи № 491/к від 28 травня 2020 року, остання була проведена за матеріалами кримінального провадження, зокрема, на підставі даних, отриманих з висновків судово-медичної експертизи ОСОБА_8 № 945 від 04 травня 2017 року і додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_8 № 946-д від 04 травня 2017 року, а також картки стоматологічного хворого № 15158/167 із СПД ОСОБА_23 , наданої експертам на відповідний запит суду.

Згідно з висновками вказаної експертизи, зважаючи на те, що емаль зубів не здатна до регенерації, а також немає морфологічних ознак, що характеризують давність утворення її ушкоджень, в даному випадку 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_8 не можуть бути віднесені до певної дати травмування. Даних за будь-які хронічні захворювання 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_8 в наданій картці стоматологічного хворого № 15158/167 із СПД ОСОБА_23 не виявлено.

З урахуванням наведеного, суд прийшов обґрунтованого висновку, що за висновком судово-медичної експертизи № 491/к від 28 травня 2020 року однозначно встановити, що відколи ріжучого краю 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_8 утворилися внаслідок подій, про які зазначає потерпілий, неможливо.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що потерпілий не викликав одразу поліцію на місце події та в зазначений день не звернувся до органів поліції із відповідною заявою. Таке звернення мало місце лише через три дні. При цьому пояснення, що надане потерпілим з зазначеного приводу, на думку колегії суддів не є переконливим.

Отже, надані стороною обвинувачення докази не є достатніми для висновку, що подія кримінального правопорушення взагалі мала місце.

В свою чергу, згідно з п.10 ч.1, ст. 7, ч.ч.1,2,4 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В апеляційних скаргах не наведено переконливого обґрунтування на спростування висновків суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вищевказані апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Істотних порушень процесуального законодавства, які б були підставою для скасування оскаржуваного вироку, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та прокурора Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2020 року, яким ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю події злочину, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_24