Справа № 509/4090/22
УХВАЛА
21 листопада 2022 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000981 від 22.12.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліман Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого: 15.02.2005 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185, ст. 304 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 28.09.2006 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 286, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 5 років; 25.08.2008 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі, 20.09.2011 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 11 місяців 5 днів; 02.07.2013 року Болградським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

До обвинуваченого на стадії досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 06.10.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 грудня 2022 року включно, в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор"

Закінчити судовий розгляд кримінального провадження до цього часу неможливо у зв`язку з перебуванням головуючого у плановій щорічній відпустці та регулярними плановими і аварійними відключеннями електроенергії.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

21.11.2022 року прокурор ОСОБА_6 подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до шістдесяти днів, враховуючи, що продовжують існувати ризики, передбачені пп. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливість обвинуваченого переховуватися від суду, вчиняти незаконний вплив на потерпілу у кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення, яке в судовому засіданні підтримав повністю.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора, оскільки прокурор посилається на невстановлені ризики, які не знайшли свого підтвевження при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, а саме щодо незаконного впливу на потерпілу. Обвинувачений визнає свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, переховуватись від суду не має наміру, має міцні соціальні зв`язки, є учасником АТО. Просила відмовити в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та повідомив, що він має двох сестер та брата, на потерпілу здійснювати вплив не має можливості, оскільки він не знає місце її проживання. Просив врахувати стан його здоров`я та надати можливість продовжити волонтерську діяльність на підтримку Збройних Сид України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та особливо тяжких злочинів. За інкриміновані обвинуваченому особливо тяжкі злочини, передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна (ч.3 ст. 187 КК України в редакції від 02.08.2012 року) або без такої (ч. ст. 189 КК України в редакції від 02.08.2012 року). Обвинувачений офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, згідно обвинувального акту раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, Суд зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, підстави як обрання так і продовження дії виключного запобіжного заходу підозрюваному є цілком обґрунтованими, а застосування менш суворого запобіжного заходу, суд вважає, не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, обрання виключного запобіжного заходу вигляді тримання під вартою підозрюваного не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка 11.09.1997 набрала чинності для України (пункт «с» частини 1 статті 5 Конвенції).

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує також вимоги дотримання розумного строку тримання під вартою, що відповідає загальним положенням щодо розумних строків, викладених у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та особливо тяжких злочинах, за який законом передбачено максимальну відповідальність у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, що у відповідності п.5 ч.2 ст.183 КПК України, обґрунтовує продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим суд враховує, що встановлені ухвалою суду від 06.10.2022 року ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Згідно довідки Одеської міської медичної частини № 21 від 31.10.2022 року №351/ОММЧ-21-22-вн, обвинуваченому ОСОБА_4 12.09.2022 року проведена рентгенограма лівої гомілки в 2-х проекціях. Косий перелом нижньої третини малогомілкової кістки. 13.09.2022 року консультація хірурга. Діагноз: перелом нижньої третини малогомілкової кістки. З метою знеболення ібупрофен по 1 таб. 2 р. д. №10. 23.09.2022 року огляд невропатолога. Діагноз: астено-невротичний синдром. Призначено лікування. 06.10.2022 року рентгенограма лівого гомілково-стопного суглобу в 2-х проекціях в МКЛ №11. Висновок: застарілий незрощений перелом н/з діафіз малогомілкової кістки з ознаками формування кісткової мозолі. Зберігається заходження та неправильне стояння уламків. Підвивих стопи назовні. 06.10.2022 року огляд лікаря травматолога МКЛ № 11. Діагноз: консолідований перелом лівої м/гомілкової кістки із зміщенням уламків. Підвивих лівої ступні. Показане оперативне лікування у плановому порядку. 19.10.2022 року огляд хірурга. Діагноз: неконсолідований перелом кісток лівої гомілки в нижній третині. Стан після ампутації лівого передпліччя в нижній третині (2012). Рекомендовано: з метою знеболення ібупрофен по 1 таб. 2 р/д № 50. Показане оперативне лікування в спеціалізованому закладі МОЗ у плановому порядку.

Інші докази про те, що обвинувачений не може утримуватися під вартою, в матеріалах відсутні.

Таким чином, суд вважає, що законні підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні, а тому суд вважає на необхідне продовжити строк тримання його під вартою строком на 60 днів, включно, без права внесення застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 20 січня 2023 року включно, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 25.11.2022 року.

Головуючий: ОСОБА_1