ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2022 Справа №607/13212/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0003206, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого і проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судженого:

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 1 (один) рік 6 (шість) місяців з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,
- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2021 року за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який сплачено,

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який сплачено,

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який сплачено,

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який сплачено,

про обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
встановив:
ОСОБА_4 в м.Тернополі по вул.Ст.Будного, 48 на автомобільній парковці 30 жовтня 2018 року приблизно в 10 год. 00 хв., перебував поблизу автомобіля марки «ЗАЗ 1102» «TAVRIA NOVA», р.н. НОМЕР_1 . Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами ОСОБА_4 з корисливого мотиву підійшов до цього автомобіля умисно таємно відчинив у ньому багажне відділення та намагався викрасти з нього валізу із слюсарними інструментами, вартістю 800 гривень. Проте, ОСОБА_4 не завершив вчинення крадіжки з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений та затриманий власником ОСОБА_6 .

Між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення від 27 вересня 2022 року. Згідно з угодою ОСОБА_4 добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_6 заподіяну шкоду та визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, щиро розкаявся у вчиненому. Сторони погодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.185 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В суді обвинувачений ОСОБА_4 пояснив: він цілком розуміє його права передбачені п.1-4 ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про примирення передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України; Угоду укладено добровільно, вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, чи дії інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді; Він щиро розкаюється у скоєному і розуміє наслідки умисного невиконання угоди про примирення; Просить затвердити угоду.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив: він цілком розуміє наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України; Укладення угоди було добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; Йому відшкодовано заподіяну шкоду; Просить затвердити угоду.
Прокурор ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 щодо змісту і суті угоди заперечень не заявили.
Отже, угода про примирення від 27 вересня 2022 року укладена між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам ст.471 КПК України, сторони добровільно уклали угоду про примирення.

Суд вважає, що визнання ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є належним і допустимим доказом, тому його необхідно визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, тобто закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно. Його дії кваліфіковано правильно.

З метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості скоєного суспільно небезпечного діяння, особу винного, його характеристику, вік і те, що він раніше суджений, правову позицію прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 щодо призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, а також, наявність кількох обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення це - визнання вини, щире каяття, сприяння встановленню істини, відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, захворювання на тяжку хворобу порушення психіки та поведінки, йому доцільно призначити покарання за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції закону, у виді штрафу, яке узгоджено сторонами в угоді про примирення.

ОСОБА_4 раніше суджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком - 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно .
Отже, призначене цим вироком ОСОБА_4 основне покарання у виді штрафу необхідно виконувати самостійно від покарання призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року.

За наведених обставин угоду про примирення необхідно затвердити.

Сторона захисту не заперечує щодо розміру витрат на залучення експерта і підстав для їх стягнення. Отже, з ОСОБА_4 необхідно стягнути в користь держави Україна витрати на залучення експерта, які вказано в обвинувальному акті.

Керуючись статтями 8, 59, 62, 63, 68, 129 Конституції України, статтями 318 380, 468 - 476 КПК України, 50, 65 - 72, 185 КК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 27 вересня 2022 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції закону, призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави Україна в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, яке виконувати самостійно від покарання призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1287 (одну тисячу двісті вісімдесят сім) гривень витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, на підставі ч.3 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про примирення є підставою для притягнення особи до відповідальності, передбаченої ст.389-1 КК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1