23.02.23
Справа № 635/1300/18
Провадження по справі №1-кп/635/29/2023
У Х В А Л А

23 лютого 2023 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника адвоката ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 128 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 128 КК України, надійшло в провадження Харківського районного суду Харківської області для розгляду на підставі ухвали Верховного суду від 29 грудня 2022 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2023 року, справу передано в провадження судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 .

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.ст. 291, 292 КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України судом не встановлено.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 128 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, посилаючись на те, що на теперішній час є необхідність продовження раніше обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Про продовження існування ризику переховування від суду свідчить те,що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні великої кількості злочинів, передбачених ч.2,ч.3 ст.185, ч.2,ч.3 ст. 186 КК України,за найтяжчий з числа яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, тому знаходячись на волі,усвідомлюючи можливість призначення реального покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності. Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує характером та обставинами вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявністю великої кількості потерпілих та свідків, яким відомі обставини вчинення кримінальних правопорушень. Враховуючи,що показання потерпілих, свідків відкриті обвинуваченому із зазначенням їх місця проживання та номерів телефону, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив з метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочинів. Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлено тим, що ОСОБА_4 неодноразово вчиняв злочини,за які притягувався до кримінальної відповідальності,що підтверджується довідкою про судимості,на даний час постійно ніде не працює,не має стабільного джерела доходів,сталих соціальних зв`язків,що свідчить про можливість вчинити нове кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання його під вартою, просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на наявність у нього матері похилого віку, яка потребує постійного догляду, та неповнолітньої дитини, яка потребує його уваги, погіршення стану здоров`я.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики зазначені прокурором нічим не підтверджені та є не обґрунтованими.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2020 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому запобіжний захід відносно обвинуваченого неодноразово продовжувався Харківським районним судом Харківської області та Полтавським районним судом Полтавської області, останній раз на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 05 січня 2023 року на 60 днів до 05 березня 2023 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 05 березня 2023 року.

Частиною 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкі злочини, враховує характер та конкретні обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, наявність судимостей, які у сукупності із тяжкістю покарання дають суду об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Отже, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілих, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а відтак останній може здійснювати вплив на потерпілих, свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

Оцінюючи ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово судимий за корисливі злочини, а саме: вироком Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2003 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 70 КК України, вироком Харківського районного суду Харківської області від 27 серпня 2008 року за ч. 2 ст. 186 КК України, вироком Харківського районного суду Харківської області від 27 квітня 2009 року за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 71 КК України, вироком Харківського районного суду Харківської області від 21 червня 2014 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 164, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 ч. 1 ст. 71 КК України, враховує кількість інкримінованих обвинуваченому епізодів злочинної діяльності, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та законних джерел заробітку.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, існує висока ймовірність вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами обвинуваченого ОСОБА_4 щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження обвинуваченого про наявність у нього матері похилого віку та неповнолітньої дитини, самі по собі не спростовують висновків суду щодо доцільності продовження строку тримання його під вартою, не зменшують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому такі доводи обвинуваченого суд не вважає визначальними саме з урахуванням негативних відомостей про особу обвинуваченого.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, дані про його соціальні зв`язки та спосіб життя, інші обставини, що характеризують його особу, наявність судимостей, ризик продовження або повторення протиправної поведінки, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а їх доведеність об`єктивно вбачається із системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними.

Наявність зазначених ризиків у їх сукупності виправдовує тримання обвинуваченого під вартою та свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, в зв`язку з чим клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який задоволенню не підлягають.

За вказаних підстав, строк тримання обвинуваченого під вартою необхідно продовжити на 60 днів та визначити заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України в розмірі, попередньо визначеним ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2020 року, а саме у розмірі 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень 00 копійок.

Крім того, в судовому засіданні прокурор просила постановити ухвалу про переведення обвинуваченого ОСОБА_4 до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Згідно повідомлення начальника Полтавського слідчого ізолятора від 10 листопада 2022 року обвинувачений ОСОБА_4 з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» прибув 09 листопада 2022 року до Полтавського слідчого ізолятора.

Відповідно до ст.90 КВК України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, враховуючи, що участь обвинуваченого у судовому засіданні є обов`язковою, суд вважає необхідним перевести обвинуваченого ОСОБА_4 з Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» Полтавської області до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» з метою подальшого доставлення обвинуваченого для участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 128 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 314 КПК України, ст. 90 КВК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 128 КК України у відкритому судовому засіданні на 02 березня 2023 року на 15 годину 30 хвилин.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 23 квітня 2023 року.

Визначити ОСОБА_4 суму застави у розмірі 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень 00 копійок, які можливо внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

Строк дії ухвали встановити до 23 квітня 2023 року.

Перевести ОСОБА_4 з Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» Полтавської області до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» з метою подальшого доставлення обвинуваченого для участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 128 КК України.

Про виконання переведення ОСОБА_4 до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» повідомити Харківський районний суд Харківської області.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» Полтавської області та начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захиснику, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 24 лютого 2023 року.

Суддя ОСОБА_1