Справа № 539/155/23
Провадження № 1-кс/539/53/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2023 м.Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в межах кримінального провадження №0000055 від 17.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2022 до слідчого судді надійшло вищевказане клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000055 від 17.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що 16.01.2023 близько 08:15 год. водій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Заз-Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський в сторону міста Полтава, де проїжджаючи в районі зупинки Новаки, на обледенілому дорожньому покритті, змінив напрямок свого руху праворуч та допустив наїзд на металеву огорожу за межами проїзної частини. Після цього автомобіль відкинуло на проїзну частину, де він зупинився. В подальшому пасажир цього автомобіля ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 вийшла із автомобіля, та на неї допустив наїзд автомобіль «Mercedes-Benz 313 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 рухався в попутному напрямку та втратив керування над транспортним засобом, після чого рухаючись юзом, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка в результаті пригоди отримала тілесні ушкодження.

16.01.2023 під час проведення огляду місця події було вилучено автомобіль «Заз-Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль «Mercedes-Benz 313 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 .

17.01.2023 вищевказані вилучені автомобілі були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Автомобіль «Заз-Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_1 перебуває у власності ОСОБА_8 ; автомобіль «Mercedes-Benz 313 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 перебуває у власності ТОВ «Їдемо Швидко».

З метою забезпечення збереження вищезазначеного майна, слідової інформації, проведення судових експертиз, запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно.

В судовому засіданні слідчий присутній не був, надав заяву, в якій просив задовольнити клопотання про арешт майна та розглянути справу у його відсутність.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_8 та представник власника майна - ТОВ «Їдемо Швидко» присутніми не були, про дату та час розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

17.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується копією витягу з ЄРДР №0000055 від 17.01.2022.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.01.2023 автодорога Київ-Харків-Довжанський, під час огляду місця події було вилучено транспортні засоби автомобіль «Заз-Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль «Mercedes-Benz 313 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою старшого слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 17.01.2023 вищевказані вилучені транспортні засоби було визнано речовими доказами та визначено місце їх зберігання.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом, передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.

Зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно було вилучено під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який проводився 16.01.2023. Зазначене клопотання подано слідчим до суду 17.01.2023 засобами поштового зв`язку, тобто в межах строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України із урахуванням правил, визначених в ст. 115, 116 КПК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частина 1 ст. 170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається зокрема і з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частина 2 ст. 173 КПК України зазначає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати зокрема і: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) тощо.

Враховуючи вищенаведені правові норми та обставини, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, оскільки майно, виявлене та вилучене 16.01.2023 під час огляду місця ДТП, має значення для подальшого розслідування кримінального провадження, у якому із транспортними засобами будуть проводитись відповідні експертизи, майно визнано речовими доказами, а відтак для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження є необхідність в його арешті із накладенням заборони відчуження, розпорядження та користування майном. Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали. Відповідно до пункту 20 Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями (далі - Порядок зберігання речових доказів) зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, визначивши місце зберігання арештованого транспортного засобу згідно із пунктом 20 Порядку зберігання речових доказів.

Керуючись статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 16.01.2023, а саме на:

- автомобіль «Заз-Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 ;

- автомобіль «Mercedes-Benz 313 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 , що належать ТОВ «Їдемо Швидко»,

заборонивши відчуження, розпорядження та користування майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Порядок зберігання автомобілів визначити відповідно до пункту 20 Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1