УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року

м. Київ

справа № 357/3392/20

провадження № 51-354ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року, які постановлені в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002149, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, зареєстрованого та проживаючого у тому АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Суть питання

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2022 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , звільнено його від кримінальної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 цього Кодексу та закрито кримінальне провадження стосовно нього.

Київський апеляційний суд ухвалою від 15 листопада 2022 року залишив ухвалу місцевого суду стосовно ОСОБА_6 без змін.

У касаційній скарзі представник потерпілого, посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у місцевому суді.

Обґрунтовуючи наведене представник потерпілого вважає рішення у цій справі незаконними, необґрунтованими і невмотивованими, оскільки у справі відсутнє рішення суду про те, що захисник обвинуваченого приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів (EasyCon).

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули, зокрема, такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом зазначених норм звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків даності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 цього Кодексу строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Як слідує з копій судових рішень доданих до касаційної скарги, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні 29 липня 2019 року кримінального правопорушення, згідно ст. 12 КК України віднесеного до проступків, а тому строк давності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України становить 3 роки.

Таким чином, на момент розгляду місцевим судом кримінального провадження передбачений законом строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вказані злочини минув.

До закінчення судового розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

Заслухавши думки учасників, судового провадження районний суд зазначене клопотання задовольнив та постановив ухвалу про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрив. Разом із тим, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених частинами 2, 3 ст. 49 КК України.

Зі змісту цієї ухвали вбачається, що її постановлено судом із додержанням положень статей 284-286, 314, 370, 372 КПК України, вона є належним чином умотивованою.

З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність обставин для закриття кримінального провадження, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, є обґрунтованим.

Апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого, обґрунтовано визнав його доводи неспроможними та правильно залишив ухвалу місцевого суду без змін, навівши відповіді мотиви ухваленого рішення.

Так, суд виходив із того, що при звільненні ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності судом першої інстанції не було допущено порушень вимог кримінального процесуального законодавства.

Крім того, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що твердження представника потерпілого про порушення порядку призначення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою програми «EasyCon» за участю захисника не може бути підставою для скасування рішення суду.

Представник потерпілого, у своїй касаційній скарзі, посилаючись на вказані порушення, не наводить переконливих доводів, як вони вплинули на законність прийнятого рішення судом по суті.

З огляду на наведене та відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3