Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7639/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 181 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 листопада 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрано йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 03 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 07 листопада 2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрано йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 03 січня 2023 року з забороною залишати житло у визначений період доби з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня. Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний ОСОБА_7 з`являється на виклики слідчого та суду, слідчим не доведено відповідними доказами, що підозрюваний впливає чи впливатиме в подальшому на свідків або інших осіб чи перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Також, слідчий суддя вказав, що органом досудового розслідування не доведено та у судовому засіданні не встановлено даних, які би свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою, тому застосував до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 на 60 днів в межах визначеного строку досудового розслідування, без визначення розміри застави.

Прокурор не оспорюючи висновків про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не погоджується з висновком слідчого судді про можливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення захисника та підозрюваного на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються та стороною захисту не заперечуються.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом положень ст. 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у застосуванні тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчий суддя відмовляючи в обранні запобіжного заходу вигляді тримання під вартою у своїх висновках не навів переконливих мотивів чому вважає недоведеним клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не врахував обставини визначені у ст. 178 КПК України, які були надані стороною обвинувачення в обґрунтування доводів клопотання.

На переконання колегії суддів існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується матеріалами справи та свідчить про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З доказів долучених до клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України. (злочин віднесено до категорії особливо тяжких).

Обставини вчинення злочину у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном у особливо великому розмірі, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, за попередньою змовою групою осіб, на переконання колегії суддів свідчать що обрання судом ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде не достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

ОСОБА_7 підозрюється в тому, що вчинив кримінальне правопорушення з корисливою метою, що може свідчити про те, що дана діяльність є джерелом доходу підозрюваного, оскільки на даний час останній непрацевлаштований. У випадку незастосування запобіжного заходу підозрюваний матиме можливість вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, а також може вчинити нове кримінальне правопорушення, з метою приховання слідів та доказів своєї злочинної діяльності.

Також, з матеріалів справи вбачається, що повне коло співучасників органом досудового розслідування достовірно не встановлена. Складність в ідентифікації осіб, співпричетних до вчинення кримінальних правопорушень обумовлена тим, що вищевказані особи діяли у співучасті, використовували засоби конспірації. На даний час слідству ще необхідно встановити місце знаходження та вилучити окремі предмети, які мають значення речових доказів, зокрема інші викрадені речі та засоби для маскування злочинної діяльності (знаряддя вчинення злочину).

Також, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 є мешканцем іншого регіону, а державі діє воєнний час, що також є додатковим ризиком, який вказує на необхідність застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою.

Ці обставини на переконання колегії суддів свідчать про існування ризиків, визначених п.п. 1, 2, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність реального, а не ілюзорного ризику продовження чи повторення протиправної поведінки ОСОБА_7 , а також неможливість застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів.

Наявність на утриманні у підозрюваного малолітньої дитини, утриманців не є переконливим доводом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту, оскільки наявність у нього сім`ї та дитини згідно до підозри не стримали його від протиправної, неконтрольованої поведінки та не зможе гарантувати, що він не намагатиметься переховуватися від слідства та суду чи продовжувати вчиняти злочини.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На переконання колегії суддів, відмовляючи в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя не в повній мірі взяв до уваги вказані обставини, а тому погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування ухвали слідчого судді та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

За таких обставин, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу прокурора, скасовує ухвалу слідчого судді та постановляє нову ухвалу, якою обирає ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 07 листопада 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрано йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 03 січня 2023 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 січня 2023 року без визначення розміру застави.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: