Справа № 307/3987/22
Провадження № 1-кп/307/274/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512 від 28.08.2022 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2022 року, близько 16 години, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «МІТSUBISHІ РАJERO», номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , проїжджаючи в с. Глибокий Потік по вул. Д. Урсулуй, Тячівського району Закарпатської області, їдучи у напрямку будинку, де він проживає, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, рухаючись уверх по підйому, збільшив швидкість свого руху на кам`яній дорозі, при цьому у момент виникнення небезпеки для руху, яким був момент вимкнення важеля швидкості, не зорієнтувався у даній дорожній ситуації, не застосував негайно та своєчасно екстрене гальмування, у результаті чого не впорався з керуванням і авто з`їхало заднім ходом у кювет, де перекинулось, внаслідок чого пасажир його автомобіля малолітній ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та був доставлений на лікування у відділення анестезіології та інтенсивної терапії Тячівської РЛ.

Таким чином своїми діями ОСОБА_4 , грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.3 та 1.10 (в частині тлумачення поняття «небезпека для руху») Правил дорожнього руху, якими передбачено:

п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 1.10 «Терміни що наведені у цих Правилах, мають таке значення;

небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому діафіза (тіла) правої плечової кістки в середній третині, множинних забійних та забійно-рваних ран по внутрішній та зовнішній поверхням плеча, закритого перелому тіл 2, 3 та 4 п`ястних кісток лівої кисті зі зміщенням, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення та знаходиться в прямому причинному зв`язку з невиконання водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.3 та 1.10 (в частині тлумачення поняття «небезпека для руху») Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Покази надавати відмовився скориставшись правом визначеним ст. 63 Конституції України.

Малолітній потерпілий ОСОБА_5 у присутності законного представника його матері ОСОБА_6 та психолога ОСОБА_7 показав, що пам`ятає, як сидів на передньому пасажирському сидінні, в цей час його дід ОСОБА_4 знаходився за кермом. В один момент він закрив очі і більше нічого, не пам`ятає.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 під час розгляду справи додала, що обвинувачений є її батьком та претензій з її боку до нього не має, та просила суворо його не карати, про що подала суду відповідну заяву.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, крім повного визнання ним своєї вини, доведена повністю та підтверджується сукупністю наступних зібраних, досліджених та перевірених у судовому засіданні доказів.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.08.2022 року проведеного у період часу з 17 год. 50 хв. по 18 год. 35 хв., встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди, яке знаходиться за адресою: в с. Глибокий Потік вул. Дялу Урсулуй. Дорога грунтова, крива в плані, спуск близько 40 градусів, шириною 2,9 метра та призначена для руху в одному напрямку. Згідно локалізації пошкоджень на транспортному засобі пошкоджені дах, дверцята, лобове скло, капот, передній і задній бампер. (а.с. 46 - 60).

З протоколу огляду предметів від 27.08.2022 року проведеного у період часу з 17 год. 50 хв. по 18 год. 35 хв. та фототаблицею до нього, вбачається, що на автомоблі з номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_1 деформовано кузов, дах та пошкоджено скло. Напрямок деформації у середину кузова. На поверхні кузова автомобіля наявні залишки грунту (а.с. 65-68).

Відповідно до висновку експерта №135/09 від 3.09.2022 судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля, на момент огляду та дослідження робоча гальмова система автомоібля « ІНФОРМАЦІЯ_2 », номерний знак НОМЕР_2 була працездатною і могла виконувати свої функції по зменшенню швидкості руху автомобіля.

Складові системи рульового керування, які деформовані та розбиті, знаходяться в зоні аварійного пошкодження. Характер деформації елементів кузова автомобіля «МІТSUBISH РАJERO», номерний знак НОМЕР_2 свідчить про те, що несправності системи рульового керування автомобіля виникли при дії на них (елементи кузова) зазначених по величині зусиль одноразово ударного характеру. Такого типу деформації та несправності не можуть виникнути в процесі нормальної експлуатації транспортного засобу. Тому, з технічної точки зору, пошкодження складових та приладів системи рульового керування автомобіля стався під час ДТП в момент перекидання автомобіля (а.с. 68 - 71).

З висновку судової авто технічної експертизи №43/06 від 13.09.2022, вбачається, що у заданій дорожній ситуації автомобіля марки «МІТSUBISH РАJERO», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 , у відповідності до вимог п.п. 1.5, 12.1, 12.3 та 1.10 (в частині визначення поняття «дорожні умови» та «небезпека для руху») Правил дорожнього руху повинен був, із технічної точки зору перед початком руху переконатися, що це буде безпечним, врахувати дорожні умови та технічний стан автомобіля.

Якщо ж розглядати дії водія на даному підйомі, то в момент виникнення небезпеки для руху, яким був момент вимкнення важеля швидкості, водій «Mitsubishi Pajero» номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_4 мав негайно та своєчасно застосувати екстрене гальмування.

З технічної точки зору, водій автомобіля «Mitsubishi Pajero» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, діючи послідовно у відповідності до вимог п.п. 1.5; 12.3; та 1.10 (в частині визначення поняття дорожні умови та небезпека для руху) ПДРУ, мав можливість попередити факт перекидання автомобіля, застосувавши гальмування, як того вимагає п.12.3 ПДРУ.

При заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору, є факт невідповідності дій водія автомобіля «Mitsubishi Pajero» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 технічним вимогам п.п. 1.5; 2.3 "б"; та 1.10 ( в частині тлумачення поняття «небезпека для руху») ПДРУ, оскільки він, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, не застосував гальмування в момент виникнення небезпеки для руху (а.с.89-91).

Висновком експерта №199 від 6.09.2022 року стверджується, що при судово-медичній експертизі у малолітнього ОСОБА_5 , мали місце тілесні ушкодження:

-відкритий перелом діафіза ( тіла) правої плечової кістки в середній третині, множинні забійні та забійно-рвані рани по внутрішній та зовнішній поверхням плеча;

-закриті переломи тіл 2, 3 та 4 п`ястних кісток лівої кисті зі зміщенням, які могли бути спричинені внаслідок дії твердих тупих предметів, якими могли бути деталі салона легкового автомобіля марки MITSUBISHІ PAJERO та відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення та тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Ушкодження у малолітнього ОСОБА_5 характерні для ДТП, що мала місце 27 серпня 2022 року (а.с. 73-78).

Згідно результатів тестування за допомогою приладу «Драгер» Алкотест 6810 проведеного в м.Тячів вбачається, що ОСОБА_4 було освідчено на визначення стану алкогольного сп`яніння.

З дослідженого в судовому засіданні результату тестування та відображеної в ньому інформації, встановлено, що тест на ступінь алкогольного сп`яніння було проведено 27.08.2022 о 18 год. 57 хв. та за результатами цього тестування, було встановлено, що освідчуваний ОСОБА_4 , тверезий, що підтверджено відображеним у чеку результатом тесту ступеню алкогольного сп`яніння - 0,00 % проміле. (а.с. 61).

Таким чином, оцінивши в сукупності вищенаведені докази, які узгоджуються між собою щодо фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 27 серпня 2022 року, близько 16 години, керуючи автомобілем марки «МІТSUBISH РАJERO», номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , проїжджаючи в с. Глибокий Потік по вул. Д. Урсулуй, Тячівського району Закарпатської області, у порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.3 та 1.10 (в частині тлумачення поняття «небезпека для руху») Правил дорожнього руху, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, рухаючись уверх по підйому, збільшив швидкість свого руху на кам`яній дорозі, при цьому у момент виникнення небезпеки для руху, яким був момент вимкнення важеля швидкості, не зорієнтувався у даній дорожній ситуації, не застосував негайно та своєчасно екстрене гальмування, у результаті чого не впорався з керуванням і авто з`їхало заднім ходом у кювет, де перекинулось, внаслідок чого пасажир його автомобіля малолітній ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 286 КК України за кваліфікуючою ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не значиться, раніше не судимий, відсутність претензій з боку потерпілої сторони, також досудову доповідь уповноваженого представника Тячівського РВ філії Державної установи Центр пробації в Закарпатській області, з якої вбачається середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства та те, що з урахуванням його віку та місця його проживання, відсутність права керування транспортним засобом значно ускладнить можливість його пересування.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, визначеними ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернуто увагу суддів на те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та обставину що обтяжує покарання обвинуваченому, його поведінку після вчинення злочину, з урахуванням відсутності на час розгляду справи претензій потерпілого та його законного представника, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пов`язаного проти безпеки руху та експлуатації транспорту, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому саме такого покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправним діянням, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Строк дії обраного слідчим суддею запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання до 29.11.2021 року закінчився, відтак такий вважається припиненим.

Під час судового розгляду сторона обвинувачення не зверталася до суду з клопотаннями про продовження строку обраного ОСОБА_4 слідчим суддею запобіжного заходу чи його зміну.

Процесуальних витрат згідно обвинувального акту відсутні та прокурором не заявлялися.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 30.08.2022 року у справі №307/3300/22 провадження №1-кс/307/722/22, скасувати.

Речовий доказ:

-автомобіль марки «МІТSUBISH РАJERO», номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 », який згідно ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.09.2022 року у справі №307/3300/22 провадження №1-кс/307/786/22, переданий на відповідальне зберігання володільцю майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканцю АДРЕСА_1 , слід залишити ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та законному пердставнику потерпілого.

Головуючий ОСОБА_1