КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа №534/1606/22
Провадження № 1-кс/534/45/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах володільця майна ОСОБА_5 , про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся адвокат ОСОБА_4 , в інтересах володільця майна ОСОБА_5 , про скасування арешту накладеного ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.12.2022 у справі № 534/1606/22 на кузов автомобіля марки ВАЗ 21099 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 із залишенням органу досудового розслідування двигуна від вище вказаного транспортного засобу.

Клопотання вмотивовано тим, що згідно матеріалів кримінального провадження судовим експертом Полтавського НДЕКЦ МВС виявлено номерне позначення двигуна, яке піддавалося зміні не в умовах заводу виробника шляхом навмисного знищення номерного позначення двигуна. Так в ході проведення дослідження вищевказаного автомобіля номерне позначення кузову автомобіля зміні не піддавалися, а тому в розумінні ст. 290 КК України предметом злочину в вищевказаному кримінальному провадженні є саме двигун від вказаного автомобіля, а не саме номерне позначення кузову. Враховуючи, що з моменту вилучення минуло вже більше місця, та з автомобілем проведені всі необхідні слідчі дії та експертизи, та враховуючи ту обставину, що у кримінальному провадженні № 0000462 від 03.12.2022 кузов автомобіля та його номерне позначення зміні не піддавалися, та які не є предметом у вказаному злочину, а тому не має необхідності в перебуванні під арештом кузова автомобіль марки ВАЗ 21099 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .Оскільки на даний час проведені всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні пов`язані із вилученими кузовом автомобіля, володільцем якого є ОСОБА_6 , та вказане майно не є власністю підозрюваних, тому вважає, що майно можна повернути ОСОБА_6 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту на майно підтримав, посилаючись на обставини зазначені у ньому.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти клопотання, посилаючись на те, що клопотання необгрунтоване та не підлягає задоволенню.

Заслухавши думку прокурора, заявника, розглянувши підстави для скасування арешту, які були викладені у заяві та дослідивши письмові матеріали додані до неї, суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.12.2022 було накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ» модель «21099» 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , зеленого кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.1 ст. 174 КПК України).

Тобто інститут скасування арешту пов`язаний із наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Перевіряючи обґрунтованість накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Підставами для накладення арешту на майно ухвалою слідчого судді від 01.09.2021, відповідно до п.п.1,2 ч.2 ст.170 КК України є забезпечення збереження речового у кримінальному провадженні.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України)

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 3 ст. 132 КПК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України).

Як вбачається з ухвали слідчого судді він встановив наявність підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, враховуючи приписи ст. 96-2 КК України.

Поряд з цим варто враховувати, що арешт майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

Водночас в ході розгляду клопотання, зокрема не були доведені обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, крім того заявником не доведено необґрунтованості накладення такого арешту. Також, нещодавно, 03.12.2022, призначено комплексне дослідження транспортного засобу, якою у розпорядження експертів речовий доказ, а саме автомобіль «ВАЗ» модель «21099» 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , зеленого кольору.

В той же час із досліджених в судовому засіданні матеріалів вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене. Тобто досудове розслідування на час розгляду клопотання не закінчено у встановленому законом порядку, а тому на переконання суду скасування заходу забезпечення може призвести до втрати речових доказів, що в свою чергу зашкодить меті кримінального провадження.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Водночас в матеріалах клопотання відсутня постанова прокурора про закриття кримінального провадження, обвинувальний акт, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, що свідчить про те, що досудове розслідування не закінчено у встановленому законом поряду.

Разом з тим, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначається, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення (п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України).

Слідчий суддя зауважує, що реалізація права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна обумовлена не тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим заходом забезпечення кримінального провадження. Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Натомість адвокатом ОСОБА_4 не доведено необґрунтованості накладення арешту на вказане майно та відсутності подальшої потреби в ньому

Керуючись ст.ст.170, 174, 372 Кримінального процесуального кодексу України

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 30.01.2023.