Провадження по справі № 1-кп/752/1708/22
В И Р О К
іменем України

"07" листопада 2022 р. Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження №0000464, дані про яке 03.08.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопавлівка Снігурівського району Миколаївської області, з професійно-технічною освітою, неодруженого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, що має звання сержант, обіймає посаду помічника гранатометника та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

встановив:
ОСОБА_3 , обіймаючи посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно у порушення вимог ст.17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану, 23.06.2022 не з`явився до місця служби - військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та у період з 23.06.2022 до 10.08.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, суд визнає винуватим ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.
Вина обвинуваченого у вчинені зазначеного злочину була доведена на підставі його показань, та за згодою учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним. При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви у добровільності її позиції відсутні, наслідки неможливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку роз`яснені.
Так допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих йому дій за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі. Пояснив суду, що у квітні 2022 його було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та направлено для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 . Він перебував у звільненні та повинен був повернутися на службу до військової частини 23.06.2022. Але 23.06.2022 потрапив у ДТП, внаслідок якої отримав тілесні ушкодження (рвану рану, струс мозку) з приводу яких лікувався, перебуваючи вдома. До частини повернувся лише 11.08.2022 об 11 год. 30 хв. Він розуміє, що фактично не мав поважних причин такий довгий період не повертатися до служби, що також відбулося під час дії воєнного стану, який діє в Україні. Зазначив, що шкодує про вчинене, критично оцінює свою поведінку, зробив відповідні висновки.

При обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, данні про його особу, згідно яких обвинувачений: проживає у фактичних шлюбних відносинах, на обліку у лікарів наркологів та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено, оскільки лише визнання вини не може свідчити про щирість каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом також не встановлено.
Вищезазначене дає суду підстави прийти до висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України, а саме у виді позбавлення волі.
Між тим, ураховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, який свою винуватість визнав, критично оцінює діяння, шкодує про вчинене, у сукупності із вищезазначеними даними про його особу, суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вважаючи, що його виправлення можливо без реального відбування покарання, з покладанням раду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

Керуючись ст. 370, 371, ч.2 ст.373, 374, 376 КПК України, суд+

-

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (П`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (Два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, яким на час військової служби засудженого є командир відповідної військової частини, та повідомляти про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, пере дбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення із журналом судового засідання і поданням на нього письмових зауважень, а також на отримання в суді копії вироку, вручити його обвинуваченому - негайно.

Суддя ОСОБА_1