ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1698/22 Справа № 932/5903/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4

за участю:
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2022 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, не працюючого, не одруженого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2022 року клопотання слідчого СВ ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 залишено без задоволення, обрано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати житло в період часу з 18:00 год. до 10:00 год., строком до 05 грудня 2022 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 процесуальні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора, суду; не відлучатися із м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. Одночасно вказано, що за встановлених даних існує ймовірність перекваліфікації дій підозрюваного на ч. 1 ст. 309 КК України. Зазначено про недостатнє обгрунтування заявлених ризиків, а також про те, що з урахуванням передбаченого за інкримінований злочин покарання ОСОБА_6 може претендувати на застосування положень ст. 75 КК України. Враховано дані про особу підозрюваного, який має місце проживання, раніше не судимий, до відповідальності не притягувався, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування альтернативного запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх доводів посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, доведеність заявлених ризиків і неможливість запобігти ним шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу. Вважає, що введений на території України воєнний стан значною мірою збільшує реалізацію підозрюваним встановлених ризиків.
Вказує, що з урахуванням тяжкості скоєного злочину, даних про особу підозрюваного та встановлених ризиків, лише застосування виняткового запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.
Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000775 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, що є тяжким злочином, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.
06 жовтня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі і іншими учасниками кримінального провадження.
Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_6 ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, то його колегія суддів вважає в цілому обґрунтованим, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів і за нього передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть спростувати або підтвердити його існування, і підлягає оцінці у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Аналізуючи фактичні обставини справи, зокрема тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, та відомості про його особу, колегія суддів приходить до висновку, що ризик переховування останнього від органів слідства та суду існує, втім не має істотного характеру і сам по собі не виправдовує тримання цього підозрюваного під вартою.
Є правильними і висновки слідчого судді про те, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, на який посилається прокурор, хоча і існує, втім не є вагомим, оскільки одна лише відсутність у підозрюваного легального джерела доходу не може свідчити про ймовірність вчинення ним в подальшому злочинів, при цьому істотно знижує вказаний ризик те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Також колегія суддів оцінює як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і відомостям про особу підозрюваного, висновок слідчого судді про можливість усунення встановлених ризиків достатньою мірою шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на нього відповідних обов`язків.
При цьому апеляційним судом враховується, що відносно ОСОБА_6 встановлено наявність двох ризиків, які не є особливо вагомими та обумовлені головною мірою суворістю покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим, втім ця обставина сама по собі не є достатньою підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний раніше не судимий, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, має місце проживання у м. Дніпрі. Також приймається до уваги, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_6 фактично перебуває під домашнім арештом 13 днів, і стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, неявки за викликом, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

Є слушними і міркування слідчого судді про те, що безпосередніх фактів збуту ОСОБА_6 психотропних речовин стороною обвинувачення виявлено не було, при цьому, згідно клопотанню, в нього було виявлено лише один пакет з психотропною речовиною вагою 0,4257 г, а отже на даний час висновки обвинувачення про зберігання вказаної речовини з метою збуту мають характер припущення, яке у межах досудового розслідування може бути як підтверджене, так і спростоване, внаслідок чого дії підозрюваного можуть бути у подальшому кваліфіковані як за ст. 307, так і за ст. 309 КК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора мають характер загальних міркувань і не містять переконливих аргументів на підтвердження можливості забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 виключно шляхом тримання його під вартою.
З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2022 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3