Справа № 461/1512/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/983/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу з доповненням захисника - адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 21.10.2022, якою задоволено клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

встановила:

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 від 21.10.2022 задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою, на 60 днів, без визначення розміру застави, тобто до 19.12.2022 року включно.

У задоволенні заяв ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про взяття на особисту поруку підозрюваного ОСОБА_7 - відмовлено.

Строк дії ухвали - до 19.12.2022 року.

Слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 . Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 від 02.03.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч.1 ст. 111, ст. 436 та ч.2 ст. 436-2 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Доцільність продовження підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу пов`язана з тим, що громадянин ОСОБА_7 у воєнний стан обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України - державній зраді, яке є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої, а також продовжують існувати ризики, що стали підставою застосування до нього такого запобіжного заходу.

Ураховуючи характер вчинених підозрюваним злочинів та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти злочини проти основ національної безпеки України, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий зазначає, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч.1 ст. 111, ст. 436 та ч. 2 ст. 436-2 КК України; санкція статті за найтяжче передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої; вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжного заходу у виді позбавлення волі. ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства.

Відтак слідчий суддя вважав, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 179, 184 КПК України, інші запобіжні заходи можуть не запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а саме підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовжити застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки заявлені ризики не зменшились, більш м`які запобіжні заходи не в силі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник - адвокат ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Задовольнити заяви про передачу ОСОБА_7 на поруки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . У разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - визначити розмір застави у межах п.3 ч.5 ст. 182 КК України.

Апелянт покликається, що ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою, невмотивованою та постановленою всупереч кримінально процесуальному законодавству та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Слідчим суддею грубо порушено вимоги ч.4 ст. 199 КПК України. У клопотанні прокурора не міститься підтвердження того, що ризики не змінилися, не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. У суді першої інстанції прокурором також не було обґрунтовано чому по закінченню двомісячного строку, ризики передбачені ст. 177 КПК України не змінилися. Сторона захисту вважає, що окликання прокурора про існування ризиків не відповідають фактичним обставинам справи. Підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання у м. Львові, від досудового слідства не переховувався, маючи 32 роки за кордон під час воєнного стану виїхати не зможе; під час обшуків у ОСОБА_7 була вилучена вся техніка, мобільні телефони, сім- картки тощо, а відтак знищити чи спотворити речові докази він не зможе. Відповідно ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що стосовно нього порушено кримінальне провадження не вчинив жодних дій, які б давали підстави застосувати до нього виняткову міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Ризики по справі стороною обвинувачення не доведені.

Апелянт вважає, що слідчим суддею безпідставно не визначено розмір застави по справі, а також не з`ясовано відношення самого ОСОБА_7 до інкримінованих йому дій, зокрема в період з 2018 по 2022 рік він не вчиняв жодних протиправних дій. Слідчим не надано доказу, що саме ОСОБА_7 у квітні-травні 2022 року виставляв на сайтах публікації, які йому інкримінують як злочин.

Апелянт покликається, що слідчим суддею необґрунтовано відхилено клопотання ряду осіб - ветеранів СБУ та ЗСУ про застосування до ОСОБА_7 особистої поруки на час проведення досудового розслідування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи негативно налаштованим до державної влади України, з ідеологічних та корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, направлений на розповсюдження матеріалів із закликами до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або до захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, в поєднані з розпалюванням національної чи релігійної ворожнечі, а також на вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, одночасно з метою отримання прибутку, розробив злочинну схему, суть якої полягала у створенні та адмініструванні ряду інформаційних ресурсів, розміщених у мережі «Інтернет» та соціальних мережах, для подальшого розміщення на них матеріалів, виготовлених ним як особисто, так і сторонніми особами.

В свою чергу, ОСОБА_7 за розміщення антиукраїнських матеріалів на вказаних інформаційних ресурсах отримував дохід у вигляді монетизації трафіку, а також винагороди за обслуговування, адміністрування та модерації веб-сайтів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 27.12.2013 ОСОБА_7 здійснив придбання доменного імені «anti-maidan.org» та створив сайт «АнтиМайдан» (електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 за яким закріпив вищевказане доменне ім`я. На вказаному інтернет сайті ОСОБА_7 в період 2013-2018 років регулярно розміщував текстові, графічні та відеоматеріали, спрямовані на дестабілізацію та розхитування політичної обстановки на території України, створення хибного враження про нездатність державних інститутів України виконувати свої функції та наявність потреби в утворенні окремих самостійних структур з владними повноваженнями для створення передумов з відокремлення окремих регіонів від складу України.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_7 , використовуючи створену ним сторінку облікового запису користувача соціальної мережі «Вконтакте» (vk.com), використовуючи персональний комп`ютер, а також наявне програмне забезпечення, 01.02.2014 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) створив інтернет - спільноту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

У подальшому, в невстановлений час (але не пізніше 22.04.2014) ОСОБА_7 , з метою фінансового забезпечення своєї протиправної діяльності, відкрив електронний гаманець № НОМЕР_1 (login «ІНФОРМАЦІЯ_13») на російському платіжному сервісі « ЮMoney »( ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказавши під час реєстрації абонентський номер свого мобільного телефону НОМЕР_2 .

Крім того, ОСОБА_7 у невстановлений час (але не пізніше 25.04.2014) відкрив електронний гаманець « НОМЕР_3 » в платіжній системі « QIWI »(АТ «Ківі Банк», електронна адреса сервісу ІНФОРМАЦІЯ_7 ).

У подальшому, ОСОБА_7 розмістив платіжні реквізити зазначених електронних гаманців на Інтернет сайті «АнтиМайдан» (електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та Інтернет - спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з текстовими повідомленнями, адресованими до користувачів даних інформаційних ресурсів, у яких просить перерахувати грошові кошти на підтримку його діяльності.

У ході адміністрування вказаної інтернет-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 систематично розміщував статті та інші матеріали, які містять тенденційну, упереджену інформацію, спрямовану на формування у масового читача презирства, зневаги до чинної влади в Україні, формування зневіри, перекладання на Україну відповідальності за початок війни росією.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 використовуючи створену ним сторінку облікового запису користувача соціальної мережі «Вконтакте» (vk.com), використовуючи персональний комп`ютер, а також наявне на вказаному технічному засобі програмне забезпечення, призначене для входу до мережі Інтернет, 31.05.2014 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) створив Інтернет - спільноту « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_9 ).

Поділяючи погляди учасників незаконних терористичних організацій «донецька народна республіка» та «луганська народна республіка» щодо насильницької зміни меж території та державного кордону України та засуджуючи проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, будучи користувачем комп`ютерної мережі Інтернет у соціальній мережі «ВКонтакте» під псевдонімом « ОСОБА_17 » (електронна адреса облікового НОМЕР_4 , який створений ним з прив`язкою до належного йому абонентського номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , використовуючи динамічні електронні ІР-адреси, які йому надавались Інтернет - провайдером, з метою проведення агітаційної роботи серед користувачів комп`ютерної мережі Інтернет, формуючи при цьому деструктивні погляди і думки окремих громадян, ОСОБА_7 розповсюджував на створеній ним сторінці спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (електронна адреса спільноти ІНФОРМАЦІЯ_9 ) статті та інші матеріали (пости) із закликами до вчинення дій проти української державності.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час (але не пізніше 28.10.2015) погодився на пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням осіб, щодо адміністрування та підтримування працездатності веб-сайту « ВосходИнфо » (електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_11 , який створений для поширення матеріалів деструктивного характеру на шкоду інформаційній безпеці України.

Указом Президента України від 19.03.2019 № 82/2019 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2019 «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в списку яких під номером 740 міститься сайт ІНФОРМАЦІЯ_14, який має відношення до діяльності голови так званої «днр» ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Разом з тим, незважаючи на те, що вказаний сайт було заблоковано на території України у зв`язку з нанесенням шкоди інформаційній безпеці держави, ОСОБА_7 продовжував його подальше обслуговування та адміністрування, при цьому розміщуючи статті та інші матеріали, які мають очевидний інформаційний вплив, спрямований на дестабілізацію, загострення суспільно-політичної ситуації в Україні, висвітлення поняття «Україна», як синоніма абсолютного програшу, зневіри у Збройних силах України, створення панічних настроїв та небажання протистояти окупантам.

Заслухавши доповідача, думку захисників підозрюваного-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підтриману ОСОБА_7 , про задоволення апеляційного скарги, міркування прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, врахувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010, яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні зокрема особливо тяжких злочинів, у випадку зміни запобіжного заходу, звільнення з-під варти може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати досудовому розслідуванню, заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою, не зменшились, а також у зв`язку з тим, що в процесі досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих дій зазначених в клопотанні слідчого.

Слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого про продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 враховував те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ст. 436 та ч. 2 ст. 436-2 КК України; санкція статті за найтяжче передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої; вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжного заходу у виді позбавлення волі. ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства. Слідчий суддя вважає, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 179, 184 КПК України, інші запобіжні заходи можуть не запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а саме підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовжити застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки заявлені ризики не зменшились, більш м`які запобіжні заходи не в силі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» на 60 діб, тобто до 19.12.2022 року включно.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 09-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 109, ч.2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ст.436, ч.2 ст. 436-2 КК України під час дії воєнного стану, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, тому слідчий суддя вважав, що відсутні підстави для визначення розміру застави.

Відповідно до ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Слідчий дуддя не вбачав достатніх підстав вважати можливим застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді особистої поруки, незважаючи на особи поручителів.

Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає законним та обґрунтованим і погоджується з ним.

Колегія суддів вважає, що доводи, зазначені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції під час розгляду справи.

Щодо покликань апелянта про можливість визначення розміру застави для підозрюваного то слідчий суддя чітко висловив свою позицію з врахуванням вимог чинного законодавства та введення в Україні воєнного стану.

Для з`ясування всіх обставин справи та підтвердженню чи спростуванню висунутої ОСОБА_7 підозри триває досудове розслідування, яке спрямоване на отримання відповідей на всі питання зазначені в клопотання.

Зауваження апелянта на те, що слідчим суддею у рішення не відредаговано на клопотання сторони захисту про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку поручителів, то в ухвалі слідчий суддя безальтернативно зазначив, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного, щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості злочинів, даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , за відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.10.2022 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,до 19.12.2022 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: