ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2071/22 Справа № 203/4333/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 січня 2023 року включно. Визначено заставу у розмірі 208 000 (двісті вісім тисяч) гривень, у разі внесення якої покладено на підозрюваного процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді довготривалого позбавлення волі. Враховано, дані про особу підозрюваного, який хоча раніше і не судимий, втім підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення під час дії воєнного стану, а саме організації незаконного перетину кордону з використанням підроблених документів.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків. Вказує, що матеріали кримінального провадження не містять даних щодо обґрунтованості підозри, оскільки у ОСОБА_7 не було умислу на підробку документів для незаконного перетину кордону. Фактично останній лише хотів скористатись юридичними послугами ОСОБА_9 щодо процедури отримання довідок, оскільки ОСОБА_10 дійсно має низку захворювань та хотів отримати довідку МСЕК в установленому законом порядку. Звертає увагу на те, що стороною обвинувачення не допитаний сам ОСОБА_10 , а з матеріалів НСРД неможливо встановити, коли саме та у якій спосіб між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обговорювались питання щодо виготовлення довідок.

Вказує про недоведеність заявлених ризиків, оскільки підозрюваний під час досудового розслідування дотримувався належної процесуальної поведінки та з`являвся за першим викликом.

Вважає, що слідчим суддею не враховано достатньою мірою відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, є ветераном Національної поліції, інвалідом другої групи, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та утриманців.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначається, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, застава може становити від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у визначених законом межах нездатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що в провадженні ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000342 за ч. 3 ст. 332 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, а саме: витягом з ЄРДР від 26.09.2022 року; заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення від 26.09.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.09.2022, під час якого останній вказав, що до нього звернувся ОСОБА_7 з проханням виготовлення довідок та висновків медико-соціальної експертної комісії про інвалідність для ОСОБА_10 і те, що йому відомо, що ОСОБА_11 має на меті використовувати вказані бланки для організації виїзду за кордон осіб призовного віку, які не мають на те законних підстав, а також і те, що за виготовлення кожної довідки МСЕК останній обіцяв грошову винагороду (а.с.7-10); протоколом огляду від довідки МСЄК серія 12 ААВ номер №795837 виданої ОСОБА_10 з другою групою інвалідності (а.с.15); протоколом огляду та добровільної видачі отриманих грошових коштів від 07.10.2022, згідно якого ОСОБА_9 добровільно видав 10 купюр номіналом по 100 дол.США отриманих від ОСОБА_7 після передачі довідки МСЕК серії 12 ААВ номер №795837 виданої на ОСОБА_10 ; протоколом огляду пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 11.11.2022; протоколом огляду місця події від 15.11.2022; протоколом обшуку від 15.11.2022; протоколом за результатами НСРД №55/15Д4-405Зт від 24.10.2022 де зафіксовано телефонні розмови ОСОБА_7 з ОСОБА_9 (заявником) щодо виготовлення довідки МСЕК (а.с. 20-34), які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність ОСОБА_7 до інкримінованого злочину.

З наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності, з огляду на обгрунтованість підозри у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі від 7 до 9 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією транспортних засобів або інших засобів вчинення злочину та конфіскацією майна.

Колегія суддів зважає на те, що тяжкість можливого покарання хоча сама по собі і не може бути підставою для тримання особи під вартою, втім підлягає врахуванню у сукупності з іншими встановленими ризиками та свідчить про їх особливу вагомість, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно підозрюється вчиненні тяжкого злочину в період воєнного стану на території України.

Крім того підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може з метою перешкоджання досудовому розслідуванню незаконно впливати на свідків, спотворити, знищити речові докази у даному провадженні, а також продовжувати злочинну діяльності, а отже вказані ризики також існують.

Враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочате 22 листопада 2022 року та органу слідства необхідно провести ряд слідчих дій за участю підозрюваного, здійснити відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК України, ризики перешкоджання досудовому розслідуванню, незаконного впливу свідків є вагомими.

Доводи захисту щодо позитивних характеризуючих даних про особу підозрюваного, його міцних соціальних зв`язків та наявності утриманців заслуговують на увагу, втім не обгрунтовують можливості забезпечення належної поведінки цього підозрюваного шляхом застосування до нього менш обтяжливого запобіжного заходу.

Обговорюючи апеляційній доводи сторони захисту щодо надмірності визначеного слідчим суддею розміру застави, колегія суддів вважає їх нобґрунтованими з огляду на наступне.

Так, ЕСПЛ у своєму рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) зазначив, що застава має на меті передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Слідчий суддя з дотриманням вищевказаних вимог закону, враховуючи тяжкість скоєного кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного його майновий стан, визначив необхідний та співмірний розмір застави, а доводи, наведені захисником не містять достовірних відомостей про те, що застава у меншому розмірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, або про те, що визначений розмір застави є для останнього завідомо непомірним.

Також апеляційні доводи у цій частині спростовуються фактом внесення застави та звільнення підозрюваного.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170,172, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4