Дата документу 03.10.2022 Справа № 335/7034/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/7034/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/511/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 3 жовтня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 05.08.2022 року слідчий СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням, погодженим прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, №0000781 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Клопотання мотивоване тим, 04.07.2021 року, о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 перебуваючи в приміщенні ресторану «Аристократ», розташованого за адресою: місто Запоріжжя, проспект Маяковського, будинок 2-А, під час конфліктної ситуації між ним, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою вбивства ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , тобто умисного протиправного заподіяння смерті останнім, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи наявний в нього при собі невстановленим досудовим розслідуванням пристрій для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями (травматичний пістолет), який він утримував у правій руці, здійснив близько 5 прицільних пострілів в область тулуба ОСОБА_11 , чим згідно висновку судово-медичної експертизи № 3641 від 04.07.2021 року спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді одиночного проникаючого наскрізного вогнепального поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнилося гострою крововтратою, від якого ОСОБА_11 помер на місці.

Не зупиняючись на досягнутому, діючи умисно з тією ж метою, ОСОБА_8 здійснив ще близько 5 прицільних пострілів з невстановленого досудовим розслідуванням пристрою для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями (травматичний пістолету) у бік ОСОБА_13 , а саме в область тулуба, спричинивши останньому вогнепальні поранення збоку, поруч із ребрами, які кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, однак ОСОБА_8 не виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства ОСОБА_13 до кінця внаслідок причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілий вчинив активний опір діям ОСОБА_8 і в подальшому ОСОБА_13 було надано необхідну медичну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України - у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині та закінченому замаху на умисне вбивство двох осіб.

Слідчий вказував, що ОСОБА_8 05.07.2021 року повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України. Копію даного повідомлення про підозру було надіслано засобами поштового зв`язку на адресу мешкання останнього.

Також копія повідомлення про підозру була вручена батьку підозрюваного ОСОБА_14

04.06.2022 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Цього ж дня, 04.06.2022 року ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

04.06.2022 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний у вигляді тримання під вартою до 02.08.2022 року.

08.07.2022 року керівником Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_15 винесено постанову про продовження строку досудового слідства до 3-ох місяців, тобто до 09.08.2022 року.

18.07.2022 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_8 змінено запобіжний у вигляді тримання під вартою на домашні арешт до 09.08.2022 року.

05.08.2022 року Запорізьким апеляційним судом скасовано рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про заміну запобіжного заходу ОСОБА_8 на домашній арешт.

05.08.2022 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, продовжено строк досудового слідства у даному кримінальному провадженні до 5-ох місяців, тобто до 09.10.2022 року.

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без можливості внесення застави, тобто з 05 серпня 2022 року по 03 жовтня 2022 року включно.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаних кримінальних правопорушень, та слідчим доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбаченим п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України підстави для визначення розміру застави відсутні.

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати цілодобовий домашній арешт. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави є занадто суворим для підозрюваного.

Вважає, що повідомлення про підозру не може вважатися обґрунтованим, оскільки повністю не відповідає фактичним обставинам події та спростовується зібраними в рамках досудового розслідування доказами. ОСОБА_8 разом зі своєю дружиною, родичами та друзями, знаходився у ресторані «Аристократ». До нього завітали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які фактично одразу розпочали конфлікт з компанією ОСОБА_8 , й в рамках цього конфлікту перші почали наносити тілесні ушкодження, а ОСОБА_11 при цьому почав стріляти з пістолету, цілячись в близьких ОСОБА_8 та нього самого. В рамках припинення вказаних протиправних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_8 здійснив дії щодо самозахисту. Відразу після подій 04.07.2021 року йому почали поступати погрози на телефон, через деякий час вказані погрози почали надходити членам його родини та близьким. Вказані погрози були розцінені ним як реальні й він був змушений певний час переховуватись, а його дружина та дитина перебувала під охороною інших родичів та знайомих. З часом кількість погроз, що надходила на адресу його сім`ї зменшилася, а через 8 місяців вони зовсім припинилися, у зв`язку з чим ОСОБА_8 мав намір добровільно з`явитися в органи досудового слідства, але почалася війна.

Крім того, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має малолітню дитину 2017 року народження, в нього наявне постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та у благодійному фонді, волонтером якого він є, з перших днів війни почав займатися волонтерством, ряд хронічних захворювань, течія яких загострилася за час його знаходження у Запорізькому слідчому ізоляторі, отримання належного лікування ускладнено через його перебуванням в умовах слідчого ізолятору.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та наполягав на її задоволенні.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, відомості стосовно особистості підозрюваного, обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя при розгляді відповідного клопотання, заслухавши сторони кримінального провадження, вірно врахував наявність пред`явленої ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, які за своєю класифікацією відносяться до особливо тяжких злочинів.

Згідно з матеріалами провадження, відділом поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000781 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, відомості про які 04.07.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

04.06.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст.208 КПК країни. Цього ж дня в рамках кримінального провадження №0000781 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідаючи на доводи сторони захисту щодо необґрунтованої підозри суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Між тим, надані до клопотання матеріали переконують судову колегію у вірності висновку районного суду про обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема і питань щодо вірності кваліфікації.

А щодо питань, пов`язаних з оцінкою доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а так само і кваліфікація дій підозрюваного, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

З цього приводу колегія суддів, як і слідчий суддя мають у своєму розпорядженні надані до клопотання докази у виді протоколу огляду місця події, протоколу допиту потерпілої, свідків та інших наданих суду матеріалів.

На думку колегії суддів, доказування провини підозрюваного ОСОБА_8 на що впливає оцінка доказів і залежне від цього питання кваліфікації дій підозрюваного, є предметом розгляду наступних етапів.

Отже, твердження сторони захисту про необґрунтовану підозру не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, доведена доданими до клопотання матеріалами, сукупність яких на даному етапі є достатньою для висновку про вірогідну причетність ОСОБА_8 до даного злочину.

Тому, всупереч положенням ч.5 ст.132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, що для запобігання вказаним ризикам застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, без альтернативи призначення іншого покарання, а також дані про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан та стан здоров`я, обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, суд бере до уваги серйозність висунутої останньому підозри за вчинення особливо тяжких злочинів, вчинення яких спричинило загибель людини, а інший потерпілий вижив лише завдяки наданій медичній допомозі, резонансу у суспільстві, а також дані про його особу, який тривалий час перебував у розшуку, а в умовах воєнного стану, який на теперішній час діє в Україні, ризик втечі лише збільшується, що свідчить про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Наведені обставини дають можливість припускати, що підозрюваний ОСОБА_8 в очікуванні покарання дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, свідків чи інших учасників, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від зазначених осіб, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого, свідків чи інших учасників існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом. Таким чином, ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, також існує.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені в клопотанні ризики мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу.

На даний час обставини провадження переконують судову колегію, що інші запобіжні заходи відносно ОСОБА_8 , не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть запобігти встановленим ризикам.

Не переконує суд у протилежному і дані щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання та наявності на утриманні малолітньої дитини, що не було запобіжним чинником для його протиправної поведінки, стосовно обставин якої висунута підозра і подальше тривале переховування підозрюваного.

Сукупність наведених обставин засвідчує, що обраний вид запобіжного заходу зможе належним чином забезпечити поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Наявна у наданих матеріалах характеристика підозрюваного ОСОБА_8 за місцем проживання не спростовує висновки щодо необхідності і достатності застосування запобіжного заходу слідчим суддею. Така характеристика дійсно позитивно описує підозрюваного, проте в світлі наведених вище обставин, не є настільки переконливою та вагомою, щоб знизити встановлені ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

Посилання сторони захисту на здійснення підозрюваним волонтерської діяльності, та враховуючи те, що останній ніде не працює, не свідчить про зменшення чи відсутність визначених ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, обставини на які посилається сторона захисту, як на підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який не свідчать про зменшення встановлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

Доводи захисника про відсутність належного лікування ОСОБА_8 в умовах слідчого ізолятору не знайшли документального підтвердження.

Втім, долучена до матеріалів справи медична довідка ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області жодних рекомендацій щодо необхідності отримання постійного лікування, яке відсутнє в умовах слідчого ізолятору, не містить.

Більш того, на момент огляду стан здоров`я підозрюваного задовільний, за необхідності призначене амбулаторне лікування, ОСОБА_8 отримав всі необхідні консультації та залучені спеціалісти закладів МОЗ України (а.п.25-26).

З огляду на те, що запобіжний захід належить до заходів забезпечення кримінального провадження, які мають на меті досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя у будь-якому випадку при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу повинен врахувати співвідношення приватного інтересу та потреби досудового розслідування.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4