УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення обшуку в кримінальному провадженні № 0000415 від 27.09.2022, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2022 року слідчий СУ ГУ Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 з метою відшукання мобільних терміналів, у яких наявні переписки у месенджерах стосовно гуманітарної допомоги, чорнових записів, фіктивних листів з проханнями надання гуманітарної допомоги військовим частинам та іншим установам, іншої документації, що стосується ввезення, зберігання та передачі гуманітарної допомоги, оргтехніки на якій виготовлялись фіктивні документи, флеш-носіїв пам`яті.

В обґрунтування даного клопотання зазначено, що «26.09.2022 на адресу СУ ГУНП в Хмельницькій області надійшли матеріали правоохоронних органів про те, що група осіб, на території Хмельницької області, під час дії воєнного стану на території України, з метою отримання прибутку розпоряджаються товарами гуманітарної допомоги у значних розмірах.

В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення, можуть бути причетні група осіб, а саме ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , його два сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 на кожного із яких розподілена своя роль.

Вищевказані особи під час дії воєнного стану на території України, організували схему особистого незаконного збагачення шляхом ввезення на території держави транспортних засобів під виглядом гуманітарної допомоги для потреб Збройних Сил України, які в подальшому реалізовують військовослужбовцям, членам територіальної оборони, громадським організаціям та фізичним особам підприємцям за грошові кошти.

Згідно протиправного механізму, за попередньої вказівки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як організаторів злочинної схеми, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , як особисто, так і за участю інших невстановлених мешканців Хмельницької області, здійснюють пошук транспортних засобів на території Європейського Союзу. Також, після того як ОСОБА_6 та ОСОБА_11 знаходять підходящі транспортні засоби, повідомляють про це ОСОБА_8 , який як інвалід 11-гругіи. має безперешкодну можливість перетинати кордон України, відправляється за транспортними засобами які знайшли його сини та приганяє їх на територію України як гуманітарну допомогу для військовослужбовців Збройних Сил України.

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що з метою допомоги військовослужбовцям ЗСУ, в телефонному режимі спілкувався із ОСОБА_8 з метою обговорення питань щодо отримання гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів. В ході спілкування із ОСОБА_8 , останній повідомив, що у нього є така можливість, аби пригнати транспортні засоби для військовослужбовців ЗСУ безоплатно як гуманітарну допомогу. В подальшому, ОСОБА_8 повідомив, що він знайшов транспортні засоби марки «Volvo», «Nissan» та «Valkswagen». Також зазначив, що вказану гуманітарну допомогу він передасть лише на платній основі, вказавши, що вартість автомобілів буде становити близько 15000 доларів США. На дані умови ОСОБА_12 погодився та сказав, що всю суму надасть як отримає вищевказані автомобілі.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 ввозить на митну територію України предмети військового призначення, як гуманітарну допомогу, на підставі фіктивних документів та в подальшому здійснює її продаж.

З метою відшукання мобільних терміналів, у яких наявні переписки у месенджерах стосовно гуманітарної допомоги, чорнових записів, фіктивних листів з проханнями надання гуманітарної допомоги військовим частинам та іншим установам, іншої документації, що стосується ввезення, зберігання та передачі гуманітарної допомоги, оргтехніки на якій виготовлялись фіктивні документи, флеш-носіїв пам`яті, які можуть зберігатись за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , просить надати дозвіл на проведення обшуку».

Заслухавши слідчого, який наполягає на задоволенні клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6, 8 частини першої статті 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать: верховенство права; законність; недоторканність житла чи іншого володіння особи; невтручання у приватне життя.

Частинами першою, другою статті 234 КПК України встановлено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

За змістом наведеної норми закону слідча дія може бути санкціонована слідчим суддею виключно у разі наявності достатніх відомостей про те, що шляхом її реалізації буде досягнуто мети слідчої дії.

Згідно зі статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється відповідно до закону і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Право на недоторканність житла є просторовим аспектом права на приватне життя, передбаченого статтею 8 Конвенції. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що винесення постанови про дозвіл на обшук житла особи повинно супроводжуватись врахуванням принципу пропорційності між достатніми та обґрунтованими підставами для проведення такого обшуку і наслідками, до яких він призведе, а також наявності гарантій від порушень прав та основоположних свобод особи при проведенні такої процедури.

Відповідно до частини п`ятої статті 234 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок перевірити наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Із доданих до матеріалів клопотання документів убачається, що СУ ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000415 від 27.09.2022, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

На підтвердження вчинення кримінального правопорушення, слідчим представлено рапорт ст. оперуповноваженого 3-го відділу УСР у Хмельницькій області ОСОБА_14 від 23.09.2022 та повідомлення про вчинене кримінального правопорушення, підписане заступником начальника УСБУ у Хмельницькій області ОСОБА_15 . У обох зазначених документах йдеться про те, що група осіб, до якої входить ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 організувалися у стійке злочинне угрупування та спільно з іншими невстановленими особами з метою отримання прибутку здійснюють реалізацію гуманітарної допомоги у воєнний час.

Кваліфіковане кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 201-2 КК України, яка встановлює кримінальну відповідальність за продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги або використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку, вчинені у значному розмірі.

Водночас, жодних доказів того, що дійсно мають місце факти продажу товарів гуманітарної допомоги, у тому числі реалізації автомобілів, ввезених на територію України як гуманітарна допомога, до матеріалів клопотання не долучено.

Допитаний як свідок ОСОБА_16 показав, що знайомі військовослужбовці поцікавилися у нього, чи є можливість придбати автомобіль для ЗСУ, на що той повідомив, що є та дізнався від знайомих військовослужбовців номер телефону людини, яка би пригнала автомобілі з-за кордону для подальшої передачі їх ОСОБА_16 для ЗСУ. У подальшому свідок зконтактувався з ОСОБА_8 та запитав його чи може той пригнати 3 автомобілі як гуманітарну допомогу для подальшої передачі ЗСУ, на що ОСОБА_8 погодився. Пізніше, ОСОБА_8 зателефонував та повідомив, що взяв три автомобілі марок «Volvo», «Nissan» та «Vоlkswagen», які будуть коштувати 15000 дол. США. Це обурило ОСОБА_16 , оскільки вони домовлялися про гуманітарну допомогу, яка є безкоштовною для військовослужбовців ЗСУ.

Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» визначено, що гуманітарною допомогою є цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України "Про благодійну діяльність та благодійні організації". Донори (іноземні, вітчизняні) - юридичні та фізичні особи в Україні або за її межами, які добровільно надають гуманітарну допомогу отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за її межами.

Підставою для започаткування процедури визнання допомоги гуманітарною є письмова пропозиція донора про її надання. Підставою для здійснення гуманітарної допомоги в Україні є письмова згода отримувача гуманітарної допомоги на її одержання (ст. 3 Закону України «Про гуманітарну допомогу»).

Однак, ні пропозиції про надання гуманітарної допомоги, ні письмової згоди отримувача на її одержання, ні документів, які би підтверджували факт звернення ОСОБА_12 до ОСОБА_8 із проханням ввезти автомобілі саме як гуманітарну допомогу для потреб конкретної військової частини, окрім показань самого лише ОСОБА_12 (які жодними належними засобами доказування на перевірені), у ході досудового розслідування не здобуто, про що повідомив слідчий у судовому засіданні.

Також не здобуто жодних доказів того, що ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 дійсно займаються діяльністю, пов`язаною із наданням гуманітарної допомоги, а транспортні засоби марки «Volvo», «Nissan» та «Vоlkswagen» ввезені (або ж мають бути ввезені) на територію України через митний кордон саме як гуманітарний вантаж, а не з метою їх продажу в ході підприємницької діяльності, пов`язаної із реалізацією транспортних засобів за грошові кошти.

Самі ж показання ОСОБА_16 , зафіксовані у протоколі його допиту від 07.11.2022, не є достатньою мірою інформативними.

Так, у свідка не з`ясовано, хто саме з військовослужбовців ЗСУ звертався до ОСОБА_16 із проханням придбати автомобілі для потреб ЗСУ та на яких умовах (та не допитано вказану особу); чи існують листи-прохання від військової частини, направлені ОСОБА_16 , з проханням посприяти у наданні гуманітарної допомоги; які військовослужбовці надали ОСОБА_16 номер телефону ОСОБА_8 (та не допитано вказану особу), які саме питання були обговорені між свідком та ОСОБА_8 , які влаштували ОСОБА_16 , про що указано у протоколі допиту; чи велася переписка між вказаними особами у месенджерах, про мету відшукання якої, в тому числі, заявлено у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що долучені до матеріалів клопотання докази не є достатніми для доведення виправданості такого ступеня втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та не є співмірним процесуальним заходом у цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин, враховуючи надані матеріали, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 233-235 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя