Провадження № 1-кс/201/3770/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000992 від 22.09.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на те, що В провадженні СВ відділення поліції №5 ДРУП ГУНПУ в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000992 від 06.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.08.2022 р. до ЧЧ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровськіцй області надійшла заява від гр. ОСОБА_4 про те, що 01.08.2022 р. невідома особа, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами заявника у розмірі 81000 грн при замовленні на сайті "ОЛХ" автомобільного двигуна і перевенні грошових коштів на банківську карту банку "Аваль" № НОМЕР_1 .

06.08.2022 СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000992, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Під час досудового розслідування від працівників 1-го відділу УПК в Дніпропетровській області ДКП НП України надійшло інформування, за результатами виконання доручення прокурора у кримінальному провадженні, про те, що здійснено комплекс оперативних заходів, спрямованих на перевірку адрес, знаходження call-центрів, співробітники яких шахрайським шляхом здійснюють привласнення грошових коштів громадян.

В ході виконання доручення здійснено комплекс оперативних заходів, спрямованих на перевірку адрес, знаходження call-центрів, співробітники яких шахрайським шляхом здійснюють привласнення грошових коштів громадян.

Встановлено, що один із організаторів один раз на день приїздить до приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому встановлено, що в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме за адресою : АДРЕСА_1 , власником приміщення є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, загальна площа 256 кв.м. Будинок розташований за координатами широта - 48.66384, довгота - 35.3628.

В ході перевірки вищезазначеного офісу, встановлено, що в окремому чотирьох поверхневому приміщенні з вивіскою АДРЕСА_2 , за залізними дверима на четвертому поверсі знаходиться call-центр. Для того щоб зайти, потрібно ідентифікувати свою особистість. На вході в даний офіс встановлена відеокамера, яка фіксує кожного, хто заходить в дане приміщення. Кількість працівників в даному приміщенні становить понад 50 осіб, з них 1 керівник, 4 адміністратори та до 45 операторів.

Працівниками УПК в Дніпропетровській області встановлено, що кожного ранку о 7:00 у дворі будинку та поряд з будинком ( АДРЕСА_2 ) збираються понад 20 осіб молодого віку, які чекають приїзду керівника та адміністраторів, які відкривають вказаний офіс.

Співробітники під виглядом працівників різноманітних банків, а також операторів зв`язку, розсилають SMS-повідомлення або дзвонять громадянам, та вводячи їх в оману, отримують особисту та банківську інформацію від клієнта: номери банківських карток, CVV-коди, СМС-коди, одноразові паролі тощо.

При цьому, розсилання вказаних повідомлень проходить із використанням мережі Інтернет та ІР-телефонії, з номерів, які зовні схожі з номерами офіційної служби підтримки клієнтів банків та операторів зв`язку України. З числа працівників є невстановлена особа котра, займається зламом системи онлайн-банкінг, та виводу грошових коштів з рахунків потерпілих.

Дзвінки здійснюються не тільки громадянам України, а і громадянам інших держав: Естонії, Польщі, Чехії. Після чого інші співробітники даного call-центру за допомогою онлайн банкінгу перераховують грошові кошти на попередньо підготовлені карткові рахунки відкритих на підставних осіб та знімаються в банкоматах м. Дніпро. В даному call-центрі встановлено графік роботи з 7:00 до 18:00 години.

Так, у якості свідка допитано ОСОБА_6 , який пояснив, що у зв`язку з пошуком додаткового заробітку на початку листопада 2022 року він у всесвітній мережі інтернет, а саме в соціальній мережі Facebook знайшов оголошення, що потрібні оператори до call-центру з високою заробітною платою, без освіти та досвіду роботи. Зателефонував по вказаному в оголошенні номеру, слухавку підняла дівчина і одразу запросила мене на співбесіду. Остання сказала, що потрібно прийти до парку імені Лазаря Глоби за адресою АДРЕСА_3 ., та зустріч буде біля головного входу до парку. Дівчина повідомила що мене зустріне співробітник call-центру. Цього ж дня він прийшов за вищевказаною адресою та зателефонував на зазначений номер. Його зустрів чоловік, якому на вигляд років 23-25, високого зросту. Останній провів мене до чотирьох поверхового будинку, який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 . При в ході в будівлю на будівлі висить АДРЕСА_2 , одразу праворуч знаходяться арка за якою металеві двері за дверима сходи офіс знаходиться на четвертому поверсі у офісі знаходилось до 50 співробітників, які телефонували громадянам та представлялися співробітниками різних банків. Вищезазначена особа розповіла, що робота пов`язана з банківською діяльністю. Також останній повідомив, що в його функціональні обов`язки входитиме здійснювати дзвінки клієнтам, банків під виглядом різноманітних банків дзвінки здійснювалися не тільки громадянам України, а і громадянам інших держав: Естонії, Польщі, Чехії., а також операторів зв`язку, розсилання SMS або дзвінки громадянам, де вводячи їх в оману потрібно отримати особисту та банківську інформацію від клієнта: номери банківських карток, CVV-коди, СМС-коди, одноразові паролі тощо. Після чого інші співробітники даного call-центру за допомогою онлайн банкінгу перераховують грошові кошти на попередньо підготовлені карткові рахунки відкритих на підставних осіб та знімаються в банкоматах м. Дніпро. В даному call-центрі встановлено графік роботи з 7:00 до 18:00 години.

На цьому співбесіда була закінчена, співробітник даного Call-центру провів його до виходу і повідомив, що він їх влаштовую та вони мені зателефонують пізніше і повідомлять коли приходити на роботу. ОСОБА_6 зрозумів, що даний call-центр займається шахрайством та махінаціями і сказав, що мені потрібно обдумати дану пропозицію, після чого він покинув вищевказаний заклад.

02.12.2022 за клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра отримано ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про надання дозволу на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1

12.12.2022 прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра сумісно з УПК в Дніпропетровській області ДКП НП України проведено санкціонований обшук у квартирі АДРЕСА_4 .

Під час обшуку виявлено та вилучено наступне майно:

1. Ноутбук HP CND4366N4F;

2. Ноутбук DELL 4VXGYN1;

3. Ноутбук DELL 23HXXA01;

4. Ноутбук DELL OKXGVD;

5. Ноутбук HP CND4490521;

6. Ноутбук DELL OKXGVD;

7. Ноутбук DELL P44G001;

8. Ноутбук LENOVO 0C54647;

9. Ноутбук DELL JQF7Q4J;

10. Ноутбук HP CND44905DY;

11. Ноутбук DELL P44G001;

12. Ноутбук DELL 3QCOP32;

13. Ноутбук LENOVO 05P6016;

14. Ноутбук HP CNU40796H7;

15. Ноутбук DELL P44G001;

16. Ноутбук HP CND4490118;

17. Ноутбук LENOVO 0C54583;

18. Ноутбук LENOVO OC54583;

19. Ноутбук LENOVO OC54647;

20. Ноутбук FUJITSU DSCE040302;

21. Ноутбук FUJITSU DSC4559791;

22. Ноутбук HP CNU1440B33;

23. Ноутбук DELL 4Q563Q1;

24. Ноутбук LENOVO MP11A214;

25. Ноутбук LENOVO MP098CSX;

26. Ноутбук HP SCG3300DOC;

27. Ноутбук LENOVO MP11M85Z;

28. Ноутбук DELL F8R4VM1;

29. Ноутбук LENOVO OC54647;

30. Ноутбук HP CNU309BSK1;

31. Ноутбук HP CZC2046K2Q;

32. Ноутбук HP CND4366VS2;

33. Ноутбук FUJITSU DSCDO84087;

34. Ноутбук HP CND44805W;

35. Ноутбук LENOVO MP09NG5K;

36. Ноутбук DELL JF238W1;

37. Ноутбук DELL P44G001;

38. Ноутбук LENOVO MP11EN8P;

39. Ноутбук HP 2CE2423NG0;

40. Ноутбук HP 8470P;

41. Ноутбук LENOVO 4384Y22;

42. Ноутбук DELL P44G001;

43. Ноутбук DELL J147XN1;

44. Ноутбук P44G001;

45. Ноутбук DELL DPFQR32;

46. Ноутбук DELL DC3LY21;

47. Ноутбук DELL P44G001;

48. Ноутбук DELL P44G001;

49. Системний блок CZC1148F7F;

50. Системний блок HP CZC1186QMF;

51. Системний блок FUJITSU Y2QS0042142;

52. Системний блок HP CZC 1148FSK;

53. Системний блок HP CZC 1148FSG;

54. Системний блок HP CZC 118FGKT;

55. Системний блок HP CZC 1215T5M;

56. Системний блок HP CZC 1215T23;

57. Системний блок HP CZC 1215T29;

58. Системний блок HP CZC 12851HO;

59. Системний блок HP CZC 1215SZQ;

60. Системний блок DELL CVWDS4J;

61. Системний блок HP CZC 1148FCT;

62. Системний блок HP CZC 1148F4Y;

63. Системний блок ACER 8;

64. Системний блок чорного кольору з наліпками;

65. Мобільний телефон REDMI M2003J155G;

66. Мобільний телефон ZTE блакитного кольору;

67. Мобільний телефон ZTE синього кольору

68. Мобільний телефон BLAKVIEW золотистого кольору

69. Мобільний телефон SAMSUNG GALAXY A025 чорного кольору;

70. Мобільний телефон XIAOMI REDMI 9A блакитного кольору;

71. Мобільний телефон SAMSUNG DUOS чорного кольору;

72. Мобільний телефон SAMSUNG SM-M236B;

73. Мобільний телефон XIAOMI REDMI M1901F7G;

74. Мобільний телефон MEIZU сірого кольору;

75. Мобільний телефон HUAWEI HRD-LX1;

76. Мобільний телефон SAMSUNG RZ8NB2N5DX;

77. Мобільний телефон IPHONE XS білого кольору;

78. Мобільний телефон IPHONE X чорного кольору;

79. Мобільний телефон IPHONE 13 PRO MAX у блакитно-жовтому чохлі;

80. Мобільний телефон IPHONE 7 чорного кольору;

81. Мобільний телефон IPHONE 7 чорного кольору;

82. Мобільний телефон IHONE 7+ рожевого кольору;

83. Мобільний телефон IHONE 8 чорного кольору;

84. Мобільний телефон IPHONE 8 сірого кольору;

85. Мобільний телефон IPHONE 6S рожевого кольору;

86. Мобільний телефон IPHONE 8 чорного кольору;

87. Мобільний телефон XR у чохлі зеленого кольору;

88. Мобільний телефон IPHONE 13 у чорному чохлі;

89. Мобільний телефон IPHONE 12 PRO у чорному чохлі;

90. Мобільний телефон IPHONE X у чорному чохлі;

91. Мобільний телефон IPHONE 7+ у чорному чохлі;

92. Мобільний телефон IPHONE X білого кольору;

93. Мобільний телефон IPHONE 8+ рожевого кольору;

94. Мобільний телефон IPHONE 8 у бірюзовому чохлі;

95. Мобільний телефон IPHONE 8+ у сірому чохлі;

96. Мобільний телефон IPHONE X у чорному чохлі;

97. Мобільний телефон IPHONE X білого кольору;

98. Мобільний телефон IPHONE 7+ чорного кольору;

99. Мобільний телефон IPHONE 13 синього кольору;

100. Мобільний телефон IHONE 11 білого кольору;

101. Мобільний телефон IPHONE 8 чорного кольору;

102. Мобільний телефон IPHONE 8 рожевого кольору;

103. Мобільний телефон IPHONE X білий у чорному чохлі;

104. Мобільний телефон IPHONE 6S рожевого кольору;

105. Мобільний телефон XIAOMI MCG3B

106. Мобільний телефон IPHONE 8 рожевого кольору у зеленому чохлі;

107. Мобільний телефон IPHONE 12 MINI чорного кольору;

108. Мобільний телефон SAMSUNG SNA315F\

109. Мобільний телефон SAMSUNG золотого кольору з наліпками;

110. Мобільний телефон ZTE чорного кольору з біркою;

111. Жорсткий диск WD10EZEX;

Вищевказане майно, яке було вилучене в ході обшуку, вилучено до Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра за адресою: м. Дніпро, вул. Європейська, б.15.

Метою арешту речових доказів є забезпечення їх збереження у незмінному стані, уникнення їх реалізації, втрати, знищення.

12.12.2022 прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра винесено постанову про визнання вилученого майна речовими доказами.

Прокурор надав суду заяву з проханням розглядати клопотання без його участі.

Від особи, у якої було вилучено вищевказане майно ОСОБА_7 до суду надійшла заява з проханням розглядати клопотання без його участі та відмовити у його задоволенні.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_8 подала до суду письмове заперечення проти клопотання про накладення арешту на майно, у якому послалася на те, що на її думку, майно, на яке орган досудовою розслідування хоче накласти арешт не підпадає під категорію речового доказу в розумінні ст.98 КПК України, оскільки клопотання сторони обвинувачення не містить інформації, які конкретно відомості або сліди містить вилучене майно, а також яким чином могло вказане майно бути використано як знаряддя вчинення злочину. Відтак, не наведено жодних доказів того, що вилучене майно має ознаки речових доказів. Також представник володільця вилученого майна послалася на те, що обставини, які були викладені органом досудового розслідування суду для отримання дозволу на обшук, не підтвердились під час проведення даної слідчої дії. Так, прокурором було проведено огляд всіх мобільних телефонів під час обшуку, ознак не встановлено будь-якої інформації, в обґрунтування наявності шахрайства. При цьому звертає увагу на те, що відомості до ЄРДР стосовно цього кримінального провадження внесено більш ніж чотири місяці тому, у органу досудовою слідства було достатньо часу аби зібрати докази по справі, натомість єдиним доказом орган досудового розслідування надає покази одного свідка, який нібито влаштовувався на роботу в саll-центру. Вважає, що обґрунтування необхідності вилучення 111 одиниць техніки спираючись на покази єдиного свідка є неспівмірним із завданнями кримінального провадження та правами власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою є особа щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду з клопотанням про арешт майна.

Згідно з ч.3 ст. 64-2 КПК України третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, то стосуються арешту майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що буди об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Проте, в даному випадку, прокурором в клопотанні про накладення арешту на майно не зазначено жодної підстави, метою якої є накладення арешту на майно, матеріалами, доданими до клопотання не підтверджуються обставини, на які посилається прокурор. В чому полягає необхідність арешту майна прокурором взагалі не визначено.

Єдине про що зазначено в клопотанні про арешт майна, не необхідність збереження вилученого майна, однак мети цього збереження не вказано.

Також прокурором не тільки не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170, а навіть не перераховано їх. Тобто, прокурор звернувся із клопотанням, яке взагалі не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Однак, за текстом клопотання не зазначені конкретні факти і докази, що свідчать про те, що вилучене майно має відношення до кримінального провадження.

За текстом клопотання про арешт майна, прокурор вказує, що встановлено керівника, адміністраторів, операторів саll-центру, проте прізвища цих осіб невідомі. Жодного фігуранта кримінального провадження не визначено.

Відповідно до положень пункту 2 Розділу 2.6 «Арешт майна» Узагальнення судової практики Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07 лютого 2014 року, «Правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у його задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться у клопотанні, не повідомлено про підозру». Незважаючи на те, що вказане узагальнення підготовлене до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» №1019-VIII від 18 лютого 2016 року, стосовно процесуальних дій та статуту третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ акцентовано увагу перш за все на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, та цей висновок не втратила своєї актуальності.

Така позиція узгоджується із вимогами ч.3 ст.132 КПК України, якою визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Однак у даному випадку вказані обставини прокурором не доведено.

Отже, прокурором не обґрунтовано відповідність майна, на яке він просить накласти арешт, критеріям статті 98 КПК України, а саме не конкретизовано відношення тимчасово вилученого майна до кримінального провадження.

Слідчий суддя при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення Sargsyan v. Azerbaijan , n.220.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п.67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п.44 справи «Камензинд проти Швейцарії»).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ проти Об`єднаного Королівства"). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з тим, запропонований прокурором спосіб втручання у право на мирне володіння своїм особи, якій не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, не виправдовує в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи та порушуватиме баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у даному випадку є передчасним, необґрунтованим та таким, що базується на припущеннях, а не на реальних фактах, а отже задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 16, 64-2, 98, 110, 132, 168-169, 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000992 від 22.09.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України відмовити.

Строк оскарження ухвали протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1