Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2022/20
Провадження № 1-кп/553/1/2022
У Х В А Л А

Іменем України

07.11.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Новака Ю.Д.,

при секретарі: Каленіченко В.О.,

за участю прокурора: Корнієнка Є.В.,

обвинуваченого: ОСОБА_1 ,

захисника-обвинуваченого: Стороженко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. ч.1, 2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Полтави надійшли матеріали кримінального провадження № 0000482 від 02.06.2020 року з обвинувальним актом та відповідними додатками за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Ленінського районного суду м. Полтави №28 від 03 серпня 2021 року вказане кримінальне провадження на підставі проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із рішенням зборів суддів від 02 серпня 2021 року, та перебуванням судді Чистик І.О. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, здійснено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого справу передано на розгляд головуючому судді Новаку Ю.Д.

Ухвалою суду від 03.08.2021 року суддею Новаком Ю.Д. прийнято до свого провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000482 від 02.06.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із наведенням у поданому клопотанні детального обґрунтування наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики, які стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу під час досудового розслідування та судового засідання продовжують існувати і на сьогоднішній день.

Захисник Стороженко С.В. та обвинувачений ОСОБА_1 проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, оскільки наведені у клопотанні ризики є необґрунтованими, обвинувачений має постійне місце проживання, тиску на свідків не вчиняє, у зв`язку з чим просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши наявні у суду матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ухвалою суду від 15.09.2022 року клопотання прокурора було задоволено. Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою було продовжено на строк 60 (шістдесят) днів. Строк застосування запобіжного заходу ухвалено рахувати з 15 вересня 2022 року 11 год. 40 хв. по 13 листопада 2022 року 11 год. 40 хв. включно.

Відповідно до ч.1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, також враховує те, що є ризики того, що ОСОБА_1 може переховуватися від суду, він обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, за які покарання передбачені у виді позбавлення волі на строк до 10 років, офіційно не працює, не одружений, дітей неповнолітніх на утриманні не має, тобто не має сталих соціальних зв`язків, не має сталого джерела доходу, раніше неодноразово судимий, схильний до вчинення кримінально караних діянь.

Окрім цього, ОСОБА_1 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, про що свідчить той факт, що він на даний час офіційно ніде не працює, не має сталого джерела доходу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_1 оскільки вони не можуть запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду та тим самим вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи те, що на даний час обвинувачений ОСОБА_1 утримується в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань «№23» Міністерства юстиції України, в нього закінчується строк тримання під вартою, обставини які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого вищевказаного запобіжного заходу не змінились, обвинуваченим не надано до суду доказів на підтвердження доводів щодо застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ані характеристики, ані будь-яких інших доказів, а тому суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України,

Керуючись ст. ст.177, 178, 182, 183, 197, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк застосування запобіжного заходу рахувати з 07 листопада 2022 року 11 год. 00 хв. по 05 січня 2023 року 11 год. 00 хв. включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня оголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЮ. Д. Новак