Провадження № 1-кс/344/5171/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, зобов`язання повернути майно

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою в якій просить зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 та/або прокурора в кримінальному провадженні №0000024 від 03.08.2021 року повернути автомобіль марки «VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом до нього із н.з. НОМЕР_2 , ключі до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та напівпричепу, які перебувають у власності громадянина Республіки Молдова ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ).

Скаргу обґрунтовано тим, що під час проведення обшуку 04 жовтня 2022 року за адресою Чернівецька область, село Мамалига, вулиця Жукова, 1, на території митного поста МАПП «Мамалига-Крива» старшим слідчим в особливо важливих справах Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_9 від 29.09.2022 року (справа №344/12206/22; провадження № 1-кс/344/4354/22з) проведено обшук транспортного засобу марки «VOLVO» з напівпричепом, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_3 , володільцем яких на території України є ОСОБА_10 , з метою відшукання транспортного засобу марки «VOLVO» із номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_4 , з напівпричепом, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_3 .

В ході проведення даного обшуку було вилучено: транспортний засіб марки «VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом до нього їз н.з. НОМЕР_2 , посвідчення про право власності на іноземній мові « ОСОБА_11 » на транспортний засіб марки «VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом до нього їз н.з. НОМЕР_2 із серіями № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 відповідно, ключі від транспортного засобу марки «VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 .

На думку заявника, станом на даний час відсутні будь-які підстави для утримання слідством вищевказаного транспортного засобу; ОСОБА_12 не має будь-якого процесуального статусу в кримінальному провадженні № 0000024; вказаний громадянин Молдови займається підприємницькою діяльністю з перевезення вантажів, а тому даний транспортний засіб необхідний йому у здійсненні такої діяльності; обмеження його правомочностей власника, на думку заявника, є протиправним.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у скарзі та письмовій промові в дебатах.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, посилаючись на те, що вилучені в ході обшуку речі не вважаються тимчасово вилученим майном, оскільки дозвіл на їх відшукання та вилучення було надано в ухвалі слідчого судді про обшук. Крім того, на вилучених речах міститься доказова інформація, яка має значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000024.

Проаналізувавши доводи учасників процесу, вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 03.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушенння передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.09.2022 року надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «Volvo» із номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_1 , з напівпричепом, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_2 , володільцем яких на території України є ОСОБА_13 ( ОСОБА_8 ), з метою відшукання транспортного засобу марки «Volvo» із номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_1 , з напівпричепом, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_2 , документів про право власності на транспортний засіб, деревини, а саме лісоматеріалів та пиломатеріалів, та документів щодо господарської діяльності та проведення фінансово-господарських операцій ФОП « ОСОБА_14 » та ФОП « ОСОБА_15 », зокрема, договорів, додатків до них, додаткових угод до договорів, товарно-транспортних накладних, довіреностей від ФОП « ОСОБА_14 » та ФОП « ОСОБА_15 », сертифікатів про походження лісопродукції, вантажно-митних декларацій (ВМД), міжнародно-товарно транспортні накладних (CMR), інвойси (INVOICE), фітосанітарні сертифікатів.

На підставі вказаної ухвали 04 жовтня 2022 року органом досудового розслідування проведено обшук та вилучено транспортний засіб марки «VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом до нього їз н.з. НОМЕР_2 , посвідчення про право власності на іноземній мові « ОСОБА_11 » на транспортний засіб марки «VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом до нього їз н.з. НОМЕР_2 із серіями № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 відповідно, ключі від транспортного засобу марки «VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 .

Адвокат ОСОБА_3 попередньо звертався до прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури щодо повернення майна у кримінальному провадженні №0000024.

У відповідь на дане звернення начальником відділу Івано-Франківської обласної прокуратури листом від 01.11.2022 року №10/2-1127-21 повідомлено заявника про відсутність порушень у діях слідчого щодо неповернення майна ОСОБА_7 .

В подальшому адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 звертався до слідчого судді Івано-Франківського міського суду на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в якому просив зобов`язати слідчого повернути тимчасово вилучене під час проведення обшуку майно.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2022 року в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_10 на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, відмовлено.

Посилаючись на те, що станом на даний час майно ОСОБА_16 не повернуто, що порушує його право власності, адвокат ОСОБА_3 повторно звернувся до слідчого судді зі скаргою про зобов`язання слідчого та/або прокурора повернути майно.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частиною 7 ст. 236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином режим тимчасово вилученого майна поширюється лише на те вилучене в ході обшуку майно, яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на проведення обшуку в ухвалі слідчого судді, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.

Як встановлено слідчим суддею, оскільки дозвіл на вилучення транспортного засобу з причепом було безпосередньо надано ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.09.2022 року про надання дозволу на проведення обшуку, таке майно не вважається тимчасово вилученим, а фактично має статус майна, вилученого за результатами обшуку.

Вилучення майна, щодо якого надано дозвіл на відшукання в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України.

Законодавець чітко розмежував статус майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, та тимчасово вилученого майна. Зокрема, це підтверджується положеннями абз. 2 ч. 5. ст. 171 КПК України, згідно з якими у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Тобто, в абз. 2 ч. 5. ст. 171 КПК України визначено, що щодо тимчасово вилученого майна слідчим або прокурором подається клопотання про його арешт, у іншому випадку таке майно повертається особі, у якої було вилучено. При цьому, щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, накладення арешту КПК України не передбачає.

Такого висновку дійшла колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 23.01.2020 у справі № 457/1485/13-к.

А тому вилучені 04.10.2022 року в ході обшуку транспортний засіб марки «VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом до нього їз н.з. НОМЕР_2 , посвідчення про право власності на іноземній мові « ОСОБА_11 » на транспортний засіб марки «VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом до нього їз н.з. НОМЕР_2 із серіями № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 відповідно, ключі від транспортного засобу марки «VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 в розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України не належить до тимчасово вилученого майна.

Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України в Івано-Франківській області ОСОБА_17 про визнання речовими доказами від 05 жовтня 2022 року, зокрема, сідловий тягач марки VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом до нього із н.з. НОМЕР_2 , ключі від транспортного засобу марки VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом із н.з. НОМЕР_2 та документи (технічні паспорти всього 2) на право власності вказаного автомобіля із напівпричепом визнано речовими доказами.

Згідно з ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля (ч. 6 ст. 100 КПК України).

Слідчий суддя погоджується з твердженями заявника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_18 про те, що, не зважаючи на те, що чинний КПК України не містить імперативної вимоги щодо звернення слідчого/прокурора до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке вилучено за ухвалою слідчого судді про обшук з безпосереднім дозволом на вилучення даного майна, підстави утримання такого майна органом досудового розслідування мають бути перевірені в межах судового контролю слідчого судді за заявою (скаргою) власника майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За таких обставин, враховуючи обставини кримінального провадження №0000024 від 03.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України в сукупності, слідчий суддя на даному етапі не вбачає правових підстав для задоволення скарги, оскільки такі вимоги на сьогодні є передчасними.

На думку слідчого судді, повернення ОСОБА_16 вилученого під час обшуку 04.10.2022 року транспортного засобу з напівпричепом (на яких здійснювалося перевезення можливо незаконно зрубаної ділової деревини з подальшим її переміщенням через митний кордон України з приховуванням від митного контрою), ключів до нього та документів про право власності не сприятиме досягненню визначених статтею 2 КПК України завдань кримінального провадження №0000024.

У кримінальному провадженні №0000024 від 03.08.2021 року сідловий тягач марки VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом до нього із н.з. НОМЕР_2 , ключі від транспортного засобу марки VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом із н.з. НОМЕР_2 та документи (технічні паспорти всього 2) на право власності вказаного автомобіля із напівпричепом визнано речовими доказами, оскільки вони, за висновком слідчого, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Власник сідлового тягача марки VOLVO» із н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом до нього із н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_19 є громадянином іншої держави, республіки Молдова; як повідомив його представник в судовому засіданні, станом на даний час він перебуває у країні свого громадянства.

У кримінальному провадженні станом на сьогодні ОСОБА_7 , який, в тому числі, був водієм вилученого транспортного засобу на момент обшуку, слідчим в процесуальному статусі не допитано.

А тому, на думку слідчого судді, вищевказані обставини свідчать про передчасність на сьогодні повернення Грекулу Євгену майна, про яке йдеться.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Однією з підстав поданої скарги заявник також зазначав необхідність дотримання принципу непорушності права власності особи на майно. Також покликався на те, що ОСОБА_20 здійснює підприємницьку діяльність щодо перевезень, а тому транспортний засіб, вилучений у нього, необхідний для здійснення такої діяльності.

На підтвердження обставини здійснення підприємницької діяльності щодо міжнародних перевезень заявником додано до скарги документи іноземною мовою без здійснення їх офіційного перекладу, що позбавляє слідчого судді можливості проаналізувати їх зміст, оскільки мовою судочинства в Україні є державна мова, якою є українська.

Щодо посилання заявника в судовому засіданні на аналогію вирішення слідчим суддею іншої скарги з аналогічним предметом, слідчий суддя зауважує, що копія ухвали слідчого судді, надана заявником для порівняння, стосується вирішення обставин іншого кримінального провадження з іншою правовою кваліфікацією, а тому ототожнення заявником обставин даного кримінального провадження №0000024 з обставинами кримінального провадження, які враховувалися слідчим суддею в іншій справі, є безпідставним.

Таким чином слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення вимоги скарги про зобов`язання слідчого та/або прокурора повернути ОСОБА_16 вилучене в ході обшуку майно (зазначене у прохальній частині скарги).

Ч.1 ст. 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р (ІІ)/2020 у справі № 3-180/2018(1644/18).

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, зобов`язання повернути майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.12.2022 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1