КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 371/1015/22 Апеляційне провадження № 3-зв/824/2/2023Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_2 Доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_3
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді ОСОБА_3, розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4 у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миронівського районного суду Київської області від 09 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 09.01.2023 визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави 536,80 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023 для розгляду апеляційної скарги у справі визначено головуючого суддю - ОСОБА_4

15.02.2023 канцелярією Київського апеляційного суду зареєстровано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4, яка мотивована тим, що ОСОБА_1 безальтернативно сумнівається у забезпеченні справедливого розгляду справи та не довіряє слухати справу судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, суддею відмовлено у письмовому клопотанні про допуск, обраного на власний розсуд, захисника, а також, відмовлено у задоволенні клопотання про виклик та судовий допит трьох свідків по даній справі.

У п. 4 рішення Ради суддів від 08.06.2017 № 34 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно зі ст. 3 Кодексу суддівської етики, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

У разі, коли виникає питання про відвід (самовідвід), значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу здійснення правосуддя.

А відтак, обґрунтування припускає можливість того, що суддя може бути цілком об`єктивним у ситуації, яка, тим не менше, викликає обґрунтовану підозру в упередженості, що вимагає відводу (самовідводу) судді.

Дослідивши матеріали справи та вимоги заявника вважаю, такі доводи необґрунтованими, а зміст заяви про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4 не свідчить про наявність підстав, передбачених законодавством для відводу судді.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про відсутність правових підстав, для задоволення заяви про відвід.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3