ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1139/23 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/499/23 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 березня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено підозрюваному залишати житло за вказаною адресою без дозволу слідчого, прокурора, суду - в період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні, окрім участі у слідчих діях.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вищевказану ухвалу слідчого судді прокурором подано апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і такою, що підлягає скасуванню, а висновки слідчого судді такими, що суперечать фактичним обставинам кримінального провадження.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги прокурор вказує, що рішення щодо обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту було прийнято судом першої інстанції поспішно та з порушенням вимог КПК України, а саме, неврахування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. До того ж, зазначає, що постановляючи ухвалу слідчий суддя належним чином не врахував, що обраний запобіжний захід не забезпечить запобіганню ризикам через те, що не враховано особу підозрюваного, який не працює, неодружений та немає стійких соціальних зв`язків.

У зв`язку з чим просить ухвалу слідчого судді першої інстанції скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 діб.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі. Вважав ухвалу слідчого судді першої інстанції незаконною та необґрунтованою. Просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати із постановленням нової.

Підозрюваний заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Просив залишити ухвалу слідчого судді першої інстанції без змін.

Захисник підтримав позицію підзахисного, також заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Просив залишити ухвалу слідчого судді першої інстанції без змін.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку підозрюваного та захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що СВ ВП №1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 від 25 03 2023, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

25 03 2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначено поняття обґрунтованої підозри, тому Суд, в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», керується практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права. Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справа «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32).

При цьому, як національним законодавством, так і практикою Європейського суду з прав людини визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст.194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.

В рамках вищевказаного кримінального провадження слідчий СВ ВП №1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області звернувся до слідчого судді з клопотанням, погоджене з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на обґрунтованість пред`явленої останньому підозри та існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

За результатом розгляду вказаного клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для його повного задоволення та застосовував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на останнього відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо існування ризиків, передбачених п. п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України не заслуговують на увагу тому, що слідчим суддею було встановлено, що наявними в матеріалах провадження доказів достатньо для висновку, що підозра, пред`явлена ОСОБА_7 є обґрунтованою, а також, що існують підстави вважати, що останній лише ймовірно може переховуватися від органів досудового розслідування та суду або ж вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, тобто наявність ризиків тільки ймовірних, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, з врахуванням тяжкості можливого покарання за умовою визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися відповідно до ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, слідчий суддя врахував, що підозрюваний в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання та неофіційно працевлаштований, є особою працездатною.

До того ж, колегія суддів зазначає, щодо ризику втечі, то він має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Отже, ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України не знайшли свого підтвердження в апеляційній скарзі, клопотанні та матеріалах справи в цілому.

Таким чином, саме з врахуванням усіх вищезазначених обставин, слідчий суддя і дійшов до висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, що забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час досудового слідства та у суді, з чим також погоджується і колегія суддів, і підстав для сумніву щодо правильності такого висновку не вбачає.

Що стосується доводів прокурора про те, що обраний запобіжний захід не забезпечить запобіганню ризикам через те, що не враховано особу підозрюваного, колегія суддів зазначає, що вказані доводи були прийняті судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, за яких би підлягала до задоволення апеляційна скарга прокурора про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження виключно такий запобіжний захід є необхідним.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст. ст. 176-206, ст. ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 березня 2023 року про відмову у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до нього домашнього арешту, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3