Постанова

іменем України

03 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 344/9499/20

провадження № 51-4941 км 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6.,

прокурора ОСОБА_7,

захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_8.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2021 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000022 від 16 січня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бортники Тлумацького району Івано-Франківської області, мешканця АДРЕСА_1 ),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, частинами 1, 2 ст. 307 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 309, частинами 1, 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць з конфіскацією майна.

На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_1 у строк покарання строк перебування його під вартою з 27 травня 2020 року по 01 червня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 9572, 71 грн процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Зазначеним вироком вирішено питання речових доказів.

Вказане кримінальне провадження розглянуто із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому місці та невстановлений час, діючи з корисливих спонукань, умисно, незаконно придбав три фольгові згортки із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка є психотропною речовиною з обмеженим обігом - амфетаміном, які зберігав у себе з метою подальшого незаконного збуту. При цьому 21 лютого 2020 року приблизно о 14:10 ОСОБА_1 , перебуваючи біля магазину «Оболонь» на вул. Миколайчука у м. Івано-Франківськ, зустрівся із ОСОБА_2 , якому незаконно збув за грошові кошти в сумі 400 грн вказані три фольгові згортки із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 27 лютого 2020 року № СЕ-19/109/11/2-157НЗ/20 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном, загальною масою 0,2536 г.

Крім того, ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому місці та невстановлений час, незаконно придбав один фольговий згорток із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка є психотропною речовиною з обмеженим обігом - амфетаміном, та зберігав його у себе з метою подальшого незаконного збуту. При цьому 26 лютого 2020 року приблизно о 16:20 обвинувачений, перебуваючи біля магазину «Тростянецький» на вул. Стуса, 40 у м. Івано-Франківськ, зустрівся із ОСОБА_2 , якому умисно, повторно, незаконно, за грошові кошти в сумі 400 грн збув зазначений фольговий згорток із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 03 березня 2020 року № СЕ-19/109/11/2-168НЗ/20 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном, загальною масою 0,2544 г.

Також ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому місці та невстановлений час, незаконно придбав вісім фольгових згортків із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка є психотропною речовиною з обмеженим обігом - амфетаміном, які з метою подальшого незаконного збуту зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . При цьому 27 травня 2020 року працівниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено вісім фольгових згортків із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 29 травня 2020 року № СЕ-19/109/11/2-476НЗ/20 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном, загальною масою 1,2351 г.

Разом з тим ОСОБА_1 , діючи умисно, повторно, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому місці та невстановлений час, незаконно придбав один фольговий згорток із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка є психотропною речовиною з обмеженим обігом - амфетаміном, який з метою подальшого незаконного збуту зберігав у приміщенні недобудованого нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому 27 травня 2020 року працівниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено один прозорий поліетиленовий пакет із застібкою, всередині якого знаходився фольговий згорток із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 28 травня 2020 року № СЕ-19/109/11/2-475НЗ/20 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном, загальною масою 1,0903 г.

Крім того, ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому місці та невстановлений час, незаконно придбав один фольговий згорток, один паперовий згорток, полімерну коробку та скляну трилітрову банку із вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісом, та які з метою подальшого незаконного збуту зберігав у приміщенні недобудованого нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому 27 травня 2020 року працівниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено: один фольговий та один паперовий згортки із вмістом речовини рослинного походження, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 05 червня 2020 року № СЕ-19/109/11/2-511НЗ/20 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою у перерахунку на суху речовину - 0,4967 г; полімерну коробку із вмістом речовини рослинного походження, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 05 червня 2020 року № СЕ-19/109/11/2-513НЗ/20 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою у перерахунку на суху речовину - 4,931г; скляну трилітрову банку із вмістом речовини рослинного походження, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 05 червня 2020 року № СЕ-19/109/11/2-515НЗ/20 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою у перерахунку на суху речовину - 180,741 г. Всього під час зазначеного обшуку за вищенаведеною адресою працівниками поліції було виявлено та вилучено 186,1687 г особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, які ОСОБА_1 зберігав з метою подальшого збуту.

Також ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому місці та невстановлений час, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, який він зберігав без мети збуту в приміщенні недобудованого нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому 27 травня 2020 року працівниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено частину полімерної пляшки без дна із закрученим на горловині дерев`яним наперстком з металевою вставкою із речовиною на поверхностях, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 05 червня 2020 року № СЕ-19/109/11/2-516НЗ/20 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - екстрактом канабісу, загальною масою 0,5849 г, який ОСОБА_1 незаконно зберігав без мети збуту.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому вказує, що місцевий суд, розглядаючи кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, лише частково виклав його показання, що є неприпустимим, оскільки під час судового розгляду у скороченому порядку обставини кримінального правопорушення та фабула обвинувачення встановлюються саме з показань обвинуваченого, а тому їх виклад має бути не скороченим, а достатньо повним. Також ОСОБА_1 вказує, що в ході допиту в суді він не погоджувався на сплату процесуальних витрат за проведення експертиз.

Крім того, засуджений наголошує, що місцевим судом було залишено поза увагою його твердження щодо ознак провокації в діях «Покупця». При цьому зауважує, що судом не було надано належної правової оцінки наявній в матеріалах кримінального провадження заяві «Покупця» про згоду на співпрацю з поліцією, що, на переконання ОСОБА_1 , свідчить про те, що ініціатором подій був саме «Покупець» та в його діях вбачаються ознаки провокації.

Одночасно засуджений вказує, що зазначені істотні порушення, які були допущені місцевим судом, та на які сторона захисту звертала увагу у своїй апеляційній скарзі, не були усунуті в ході апеляційного розгляду, що свідчить про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України.

Також у своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 стверджує, що суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про застосування до нього положень ст. 75 КК України, належним чином не врахували усі обставини даного кримінального провадження, особу обвинуваченого, його вік, наявність утриманців, офіційного працевлаштування, постійного місця проживання, а також поведінку після вчинення правопорушень і в ході судових розглядів та, як наслідок, дійшли необґрунтованих висновків щодо неможливості звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу засудженого не надходило.

Позиції інших учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 підтримав касаційну скаргу засудженого та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7. заперечував щодо задоволення поданої касаційної скарги, просив рішення судів попередніх інстанцій залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України місцевий суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як убачається з вироку, місцевий суд, керуючись вищенаведеною нормою процесуального закону, за згодою усіх учасників судового провадження, змінив порядок дослідження доказів та визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які визнаються обвинуваченим та ніким не оспорюються. При цьому учасникам судового провадження судом роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України та з`ясовано, чи правильно вони розуміють їх зміст, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити такі обставини (які ніким не оспорюються) в апеляційному порядку. Крім того, судом перевірено добровільність такої позиції учасників судового розгляду, у тому числі і засудженого ОСОБА_1 .

Разом з тим судом у відповідності до вимог ч. 4 ст. 349 КПК України було допитано обвинуваченого, який свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, а також підтвердив викладені у обвинувальному акті обставини їх вчинення та не оспорював кваліфікацію своїх дій.

Апеляційний суд, переглядаючи вирок, зазначив, що місцевий суд, переконавшись у правильному розумінні засудженим положень ч. 3 ст. 349 КПК України та істинності його позиції, який повністю визнав свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень і не заперечував щодо скороченого розгляду справи, мав усі правові підстави для розгляду кримінального провадження в порядку скороченої процедури. З такими висновками погоджується і колегія суддів. При цьому будь-яких порушень вимог вказаної норми кримінального процесуального закону під час касаційного розгляду встановлено не було.

У своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 , посилаючись на порушення вимог ст. 349 КПК України, зазначає, що місцевий суд, ухвалюючи вирок в порядку скороченого судового розгляду, лише частково виклав його показання, що відповідно до положень зазначеної норми КПК України є неприпустимим.

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками засудженого, з огляду на таке.

У ході касаційного розгляду Судом встановлено, що здобуті у кримінальному провадженні показання обвинуваченого були предметом перевірки суду першої інстанції та їм надано відповідну правову оцінку, що відображено у судовому рішенні.

Так, як убачається з вироку, місцевий суд за результатами допиту обвинуваченого ОСОБА_1 зазначив, що останній свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті всі без винятку обставини вчинення кримінальних правопорушень. При цьому такі висновки суду першої інстанції повною мірою підтверджуються звукозаписом судового засідання від 12 травня 2021 року (т. 1 арк. пров. 195-196).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що місцевий суд, закінчуючи підготовче провадження та призначаючи судовий розгляд, зазначив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 291 КПК України. При цьому будь-яких заяв чи клопотань щодо повернення обвинувального акта у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, стороною захисту заявлено не було.

Отже, ураховуючи вищенаведене, а також те, що у вироку суду повною мірою відображено фактичні обставини, здобуті в ході допиту обвинуваченого, то Верховний Суд не вбачає підстав, які б свідчили про порушення місцевим судом вимог ст. 349 КПК України, а тому касаційна скарга засудженого в цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується доводів касаційної скарги засудженого про те, що місцевим судом не було належним чином встановлено фабулу обвинувачення та обставини вчинення кримінальних правопорушень, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, а саме вироком суду першої інстанції, відповідно до якого суд у його мотивувальній частині виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, і з достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, а також повною мірою виклав усі фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому протиправних діянь.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а тому посилання у касаційній скарзі засудженого на те, що він під час допиту не погоджувався на сплату процесуальних витрат за проведення судових експертиз, жодним чином не свідчать про допущення місцевим судом будь-яких порушень норм КПК України в цій частині, є безпідставними та такими, що не узгоджуються з вимогами процесуального закону.

Доводи касаційної скарги засудженого про те, що місцевим судом не було надано належної правової оцінки наявним в матеріалах провадження доказам щодо наявності в діях «Покупця» ознак провокації, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у суді першої інстанції було проведено у скороченому порядку згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Системний аналіз ч. 3 ст. 349 КПК України свідчить про те, що у разі, якщо обвинувачений погоджується з викладеними в обвинувальному акті обставинами вчинення кримінального правопорушення, то суд має право не досліджувати докази щодо цих обставин та ухвалити вирок на підставі показань обвинуваченого та дослідження доказів, які характеризують його особу. При цьому, виконуючи вимоги зазначеної норми процесуального закону, суд має пересвідчитись у тому, що учасники провадження, зокрема і обвинувачений, повною мірою розуміють її суть, не заперечують щодо її застосування та усвідомлюють наслідки проведення скороченого судового розгляду.

Ураховуючи вищенаведене, а також те, що в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасники провадження позбавлені можливості оскаржувати вирок суду першої інстанції в частині встановлених судом обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає, що доводи засудженого про залишення місцевим судом поза увагою наявних в матеріалах провадження доказів стосовно наявності в діях «Покупця» ознак провокації є голослівними та не узгоджуються з положеннями вищенаведеної норми процесуального закону, а тому касаційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_1 про необхідність застосування до нього положень ст. 75 КК України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_1 покарання, виходив з того, що останній раніше не судимий, вчинив ряд кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких, має офіційне джерело доходу, міцні соціальні зв`язки, утримує неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Судом також було прийнято до уваги молодий вік обвинуваченого, його стан здоров`я та майновий стан.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , судом враховано повне та беззастережне визнання вини та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, у ході судового розгляду не встановлено.

Разом з тим, урахувавши вищенаведене, місцевий суд, з чим погодився і апеляційний суд, дійшли висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише у разі призначення йому реального покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а тому застосування в даному випадку положень ст. 75 КК України буде безпідставним та не відповідатиме визначеним кримінальним законом принципам справедливості покарання. З такими висновками погоджується і Верховний Суд.

Отже визначене судами попередніх інстанцій остаточне покарання ОСОБА_1 з огляду на вимоги статей 50, 65 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність та відповідає основній його меті як заходу примусу. Таким чином, не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги засудженого в частині необхідності застосування до нього положень ст. 75 КК України.

Колегія суддів вважає, що застосування у даному випадку інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням не відповідатиме принципам законності та справедливості покарання, а тому звільнення ОСОБА_1 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку не буде достатнім і необхідним для виправлення останнього.

На переконання колегії суддів, апеляційний суд, переглядаючи вирок місцевого суду, дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі захисника доводам, ретельно їх перевірив та обґрунтовано залишив без задоволення, належним чином мотивувавши своє рішення. При цьому будь-яких порушень кримінального закону, зокрема і в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_1 покарання без застосуванням положень ст. 75 КК України, про що захисник вказував у своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не встановив.

На думку колегії суддів, ухвала суду апеляційної інстанції повною мірою відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого, то касаційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення, а вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду - без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2021 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5