Справа № 515/535/23
Провадження № 1-кп/515/796/23
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Татарбунари кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000007 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Лиман Татарбунарського району Одеської області, освіта неповна середня, не одруженого, дітей і утриманців не має, офіційно непрацевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 наприкінці січня 2023 року, більш точної дати та часу не встановлено, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою, умисно, на рекламному щиті, який розташований біля будівлі АДРЕСА_2 , розмістив оголошення щодо виконання господарських робіт, зазначивши особистий контактний телефон НОМЕР_1 .

03.02.2023 року на вказаний номер мобільного телефону ОСОБА_4 зателефонувала потерпіла ОСОБА_6 та домовилась про виконання робіт, а саме порубка деревини.

Цього ж дня, а саме 03.02.2023 року приблизно о 16:30 ОСОБА_4 прийшов за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 для подальшого обговорення умов виконання робіт. Під час розмови ОСОБА_4 увів останню в оману та зловживаючи довірою потерпілої, обіцяючи їй приступити до виконання робіт 05.02.2023 року отримав від останньої грошові кошти в сумі 500 грн в якості авансу за подальше виконання ним робіт, наміру ві конати які не мав.

Далі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, достовірно розуміючи для себе, що після отримання грошових коштів виконувати роботу він не буде та повертати грошові кошти наміру не має, з місця події зник, розпорядившись грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток на суму 500 грн.

Суд вважає встановленими обставини вчинення ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення, а ОСОБА_4 винуватим у їх вчиненні та кваліфікує ці його дії за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

Також, наприкінці січня 2023 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою, на рекламному щиті, який розташований біля будівлі АДРЕСА_2 , розмістив оголошення щодо виконання господарських робіт, зазначивши особистий контактний телефон НОМЕР_1 .

05.02.2023 року на вказаний номер мобільного телефону ОСОБА_4 зателефонувала потерпіла ОСОБА_7 та домовилась про виконання робіт, а саме порубка деревини.

Цього ж дня, тобто 05.02.2023 року приблизно о 15:10 ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану на заволодіння чужими грошовими коштами, прийшов за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 для подальшого обговорення умов виконання робіт. Під час розмови ОСОБА_4 увів останню в оману та повторно, зловживаючи довірою потерпілої обіцяючи їй приступити до виконанні робіт 06 лютого 2023 року отримав від останньої грошові кошти в сумі 700 грн в якості авансу за подальше виконання ним робіт, наміру виконати які не мав.

Далі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, достовірно розуміючи для себе, що після отримання грошових коштів виконувати роботу він не буде та повертати грошові кошти наміру не має, з місця події зник, розпорядившись грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток на суму 700 грн.

Суд вважає встановленими обставини вчинення ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення, а ОСОБА_4 винуватим у їх вчиненні та кваліфікує ці його дії за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Далі, наприкінці січня 2023 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою, умисно, на рекламному щиті, який розташований біля будівлі АДРЕСА_2 , розмістив оголошення щодо виконання господарських робіт, зазначивши особистий контактний телефон НОМЕР_1 .

05.02.2023 року на вказаний номер мобільного телефону ОСОБА_4 зателефонувала потерпіла ОСОБА_8 та домовилась про виконання робіт, а саме викопати вигрібну яму під туалет.

06.02.2023 року приблизно о 10:30 год. ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану на заволодіння чужими грошовими коштами, прийшов за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 для подальшого обговорення умов виконання робіт.

Під час розмови ОСОБА_4 увів останню в оману та повторно, зловживаючи довірою потерпілої обіцявши їй приступити до виконання робіт 07 лютого 2023 року отримав від останньої грошові кошти в сумі 700 грн в якості повної оплати за подальше виконання ним робіт, наміру виконати які не мав.

Далі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, достовірно розуміючи для себе, що після отримання грошових коштів виконувати роботу він не буде та повертати грошові кошти наміру не має, з місця події зник, розпорядившись грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток на суму 700 грн.

Суд вважає встановленими обставини вчинення ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення, а ОСОБА_4 винуватим у їх вчиненні та кваліфікує ці його дії за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Також, наприкінці січня 2023 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою, на рекламному щиті, який розташований біля будівлі АДРЕСА_2 , розмістив оголошення щодо виконання господарських робіт, зазначивши особистий контактний телефон НОМЕР_1 .

07.02.2023 року на вказаний номер мобільного телефону ОСОБА_4 зателефонував потерпілий ОСОБА_9 та домовився про виконання робіт, а саме порубка деревини.

Цього ж дня, а саме 07.02.2023 року приблизно о 17:20 ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану на заволодіння чужими грошовими коштами, прийшов за місцем мешкання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_4 для подальшого обговорення умов виконання робіт. Під час розмови ОСОБА_4 увів останнього в оману та повторно, зловживаючи довірою потерпілого обіцяючи йому приступити до виконання робіт 08.02.2023 року отримав від останнього грошові кошти в сумі 700 грн в якості авансу за подальше виконання ним робіт, наміру виконати які не мав.

Далі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, достовірно розуміючи для себе, що після отримання грошових коштів виконувати роботу він не буде та повертати грошові кошти наміру не має, з місця події зник, розпорядившись грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток на суму 700 грн.

Суд вважає встановленими обставини вчинення ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення, а ОСОБА_4 винуватим у їх вчиненні та кваліфікує ці його дії за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Наприкінці січня 2023 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, а саме гроновими коштами, шляхом обману та зловживання довірою, умисно, на рекламному щиті, який розташований біля будівлі АДРЕСА_2 , розмістив оголошення щодо виконання господарських робіт, зазначивши особистий контактний телефон НОМЕР_1 .

08.02.2023 року на вказаний номер мобільного телефону ОСОБА_4 зателефонував потерпілий ОСОБА_10 та домовився про виконання робіт, а саме порубка деревини.

09.02.2023 року приблизно о 17:00 ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану на заволодіння чужими грошовими коштами, прийшов за місцем мешкання ОСОБА_10 , а саме за адресою: АДРЕСА_5 для подальшого обговорення умов виконання робіт.

Під час розмови ОСОБА_4 увів останнього в оману та повторно, зловживаючи довірою потерпілого обіцяючи йому приступити до виконання робіт 10.02.2023 року отримав від останнього грошові копти в сумі 600 грн в якості авансу за подальше виконання ним робіт, наміру виконати які не мав.

Далі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, достовірно розуміючи для себе, що після отримання грошових коштів виконувати роботу він не буде та повертати грошові кошти наміру не має, з місця події зник, розпорядившись грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток на суму 600 грн.

Суд вважає встановленими обставини вчинення ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення, а ОСОБА_4 винуватим у їх вчиненні та кваліфікує ці його дії за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 обставини вчинення кримінальних правопорушень та вину у їх вчиненні визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому та .надав наступні пояснення про те, що розмістив оголошення щодо виконання господарських робіт, 03.02.2023 року домовився з ОСОБА_6 , на виконання робіт, 05.02.2023 року отримав від останньої грошові кошти в сумі 500 грн. але виконувати наміру не мав, гроші привласнив, повертати їх не збирався,

05.02.2023 року таким же чином ввів в оману ОСОБА_7 отримавши від неї 700 грн. на виконання ним робіт, наміру виконати які не мав.

05.02.2023 року таким же чином ввів в оману ОСОБА_8 та .домовилась про виконання робіт, а саме викопати вигрібну яму під туалет. отримавши від неї 700 грн. на виконання ним робіт, наміру виконати які не мав

07.02.2023 року таким же чином ввів в оману ОСОБА_9 , отримавши від нього 700 грн. на виконання ним робіт, наміру виконати які не мав.

08 лютого 2023 року таким же чином ввів в оману ОСОБА_10 домовившись про виконання робіт, отримавши 600 грн. на виконання ним робіт, наміру виконати які не мав.

03.04.2023 року між прокурором та обвинуваченим було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої сторони досягли порозуміння, погодилися щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, призначення обвинуваченому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений, будучи ознайомленим з наслідками укладення угоди про визнання винуватості, які передбачені ч.3 ст.394, ст.ст.473-476 КПК України, його захисник просили затвердити її та призначити узгоджене покарання.

Прокурор вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України, проти затвердження угоди не заперечував.

Потерпілі подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, також не заперечували проти затвердження угоди, матеріальних вимог не мають..

Заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, впевнившись в тому, що умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд вважає, що сторонами угоди про визнання винуватості враховані характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання: визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування завданих збитків, обставин, що обтяжують покарання не встановлено, враховані також особа винного, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому зазначене в угоді покарання, що суд вважає буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся, потерпіли майнових вимог не мають.

Арешт на аркуш з оголошенням щодо виконання господарських робіт, із зазначенням номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , накладений за ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 березня 2023 року слід скасувати за мінуванням потреби.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.374, 376, 474, 475 КПК України суд,

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03 квітня 2023 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000007.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 КК України та ч.2 ст.190 КК України, та призначити міру покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі;

- за ч.2 ст.190 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку на один рік не вчинить нового кримінального правопорушення й виконає обов`язки згідно ст.76 КК України:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 березня 2023 року, на аркуш з оголошенням щодо виконання господарських робіт, із зазначенням номеру мобільного телефону НОМЕР_1 - скасувати.

Речові докази: аркуш з оголошенням щодо виконання господарських робіт, із контактним телефоном НОМЕР_1 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Даний вирок також може бути скасованим судом за зверненням прокурора з клопотанням про скасування даного вироку у разі невиконання обвинуваченим даної угоди про визнання винуватості.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після судового засідання вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1