ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/7/23 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5 прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000105 від 02 липня 2022 року, за апеляційними скаргами захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання керівника Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_10 , яке погоджено начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення розміру застави та застосовано до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який працює на посаді оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УРС в Тернопільській області ДСР Національної поліції України, одруженого, що має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонено підозрюваному ОСОБА_7 залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., строком на 2 (два) місяці, тобто по 23.02.2023 року.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним їх викликом, вимогою, з визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися з м. Тернополя без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та роботи;

- утриматися від спілкування із свідками, потерпілими, експертами та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановлено строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 23.02. 2023 року.

Як слідує з матеріалів провадження, Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000105 від 02 липня 2022 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, 2. ст.28 ч.2 ст.365, ч.2 ст.28 ч.1 ст.371 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.07.2022 близько 20 год. працівники УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 слідували по просп. Злуки в м. Тернопіль на автомобілі марки ТОЙОТА, д.н.з. НОМЕР_1 , та виявили конфліктну ситуацію, під час якої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наздоганяв свого брата - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрий в подальшому сів до автомобіля працівників Управління патрульної поліції в Тернопільській області (далі - УПП в Тернопільській області) та в їх супроводі покинув місце події.

В подальшому працівники УСР в Тернопільській області ДСР НП України, переконавшись що ОСОБА_15 прослідував та сів разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 до автомобіля типу «бус» білого кольору марки Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , припустились до грубого порушення прав і свобод громадянина та особистої недоторканості, за відсутності беззаперечних та обґрунтованих підозр щодо вчинення злочину останніми, перевищуючи надані їм службові повноваження, вирішили незаконно їх затримати шляхом застосування заходів фізичного та психічного впливу.

З цією метою, оперуповноважений УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_7 наздогнав автомобіль УПП в Тернопільській області та надав вказівку інспектору взводу №1 роти №4 УПП в Тернопільській області ОСОБА_20 та інспектору взводу №2 роти №4 УПП в Тернопільській області ОСОБА_21 зупинити автомобіль типу «бус» білого кольору марки Volkswagen, д.н.зн. НОМЕР_3 , в якому знаходилися ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

В свою чергу інспектори УПП в Тернопільській області ОСОБА_20 та ОСОБА_21 почали рух по проспекту Злуки міста Тернопіль та поблизу АЗС «Автотехсервіс», що розташоване за адресою: м. Тернопіль, проспект Злуки, 2б, виявили припаркований автомобіль типу «бус» білого кольору марки Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_3 , та о 20 год. 03 хв. 01.07.2022 заблокували його можливість руху вперед службовим транспортним засобом.

У подальшому, до вказаного транспортного засобу на автомобілі марки ТОЙОТА, д.н.зн. НОМЕР_1 , прибули ОСОБА_16 та працівники УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , котрі будучі представниками влади, виходячи за межі наданих їм прав та службових повноважень, без будь-яких законних на те підстав, в порушення вищевказаних вимог законодавства, без будь яких пояснень своїх дій, ігноруючи обов`язок назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на вимогу осіб службові посвідчення,з застосуванням заходів фізичного та психологічного впливу, здійснили затримання ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 за наступних обставин.

Так, о 20 год. 03 хв. 01.07.2022 перебуваючи поблизу АЗС «Автотехсервіс» за адресою: м. Тернопіль,проспект Злуки,2б, виконуючи заздалегідь обумовлені між працівниками УСР в Тернопільській області ДСР НП України дії, оперуповноважений УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_7 , являючись працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи що його дії явно виходять за межі наданих йому законом повноважень, без наявності правових підстав для застосування насильства, в присутності старшого оперуповноваженого 5-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_12 , старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_13 та старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою з останніми, з метою залякування шляхом нанесення тілесних ушкоджень та примусу потерпілого ОСОБА_18 вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі лягти на проїжджу частину автомобільної дороги, перевищуючи надані йому службові повноваження, діючи умисно, застосував насильство до потерпілого, а саме відчинив двері водія транспортного засобу марки Volkswagen, д.н.з НОМЕР_2 , правою рукою обхватив шию останнього та силою витягнув його з транспортного засобу та повалив на асфальт. В подальшому ОСОБА_7 , натискаючи колінами на спину і стегна ОСОБА_18 , загнув його ліву руку за спину, завдаючи сильної фізичної болі та страждань, підвівся та правою ногою наніс один удар по тілу потерпілого в область правого плеча, котрий перебував в лежачому положенні та не чинив будь якого опору.

Внаслідок вищевказаних дій оперуповноважений УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_18 моральне страждання, сильний фізичний біль та тілесне ушкодження у виді садна лобової ділянки голови справа, яке відповідно до висновку СМЕ відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В цей же час, виконуючи заздалегідь обумовлені між працівниками УСР в Тернопільській області ДСР НП України дії, старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_13 , являючись працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи що його дії явно виходять за межі наданих йому законом повноважень, без наявності правових підстав для застосування насильства, в присутності оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_7 , старшого оперуповноваженого 5-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_12 та старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою з останніми, з метою залякування шляхом нанесення тілесних ушкоджень та примусу потерпілого ОСОБА_17 вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі вийти з салону автомобіля та лягти на узбіччя автомобільної дороги, перевищуючи надані йому службові повноваження, діючи умисно, застосував насильство до потерпілого, а саме відчинив бокові дверцята транспортного засобу марки Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_3 , схопив потерпілого за руки та, застосовуючи фізичну силу, почав витягувати його з салону, при цьому шарпав потерпілого за одяг та вдаряв правим плечем до стійки салону автомобіля. Після того, як ОСОБА_13 витягнув ОСОБА_17 з транспортного засобу, повалив його на узбіччя автомобільної дороги, внаслідок чого потерпілий вдарився правим коліном об бордюр.

В подальшому, ОСОБА_13 , перебуваючи безпосередньо біля затриманого ОСОБА_17 , котрий знаходився в лежачому положенні та був позбавлений можливості рухатися, не реагував на прохання останнього надати йому воду або вологі серветки для зняття набряку та больового відчуття слизової оболонки очей внаслідок попереднього застосування газового балончику для самозахисту аерозольного типу.

Внаслідок вищевказаних дій старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_13 спричинив потерпілому ОСОБА_17 моральне страждання, сильний фізичний біль та тілесні ушкодження у виді синця правого плеча та садна ділянки правого колінного суглоба, які відповідно до висновку СМЕ відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Після цього, виконуючи заздалегідь обумовлені між працівниками УСР в Тернопільській області ДСР НП України дії, старший оперуповноважений УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_13 , являючись працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи що його дії явно виходять за межі наданих йому законом повноважень, без наявності правових підстав для застосування насильства, в присутності оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_7 , старшого оперуповноваженого 5-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою з останніми, з метою залякування шляхом нанесення тілесних ушкоджень та примусу потерпілого ОСОБА_15 вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі лягти на узбіччя автомобільної дороги, перевищуючи надані йому службові повноваження, діючи умисно, спільно з старшим оперуповноваженим 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_14 , застосував насильство до потерпілого, а саме утримував за праву руки та намагався силою витягнути останнього з транспортного засобу та повалити на узбіччя автомобільної дороги. З цією метою він також утримував праву руку потерпілого а ОСОБА_14 в цей час наніс потерпілому удар правою ногою по лівій нозі внаслідок чого останній втратив рівновагу та під натиском працівників правоохоронного органу впав на узбіччя. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 почали утримувати ОСОБА_15 в положенні лежачи з заведеними за спину руками, давити колінами правих ніг на спину притискаючи таким чином останнього до ґрунтового покриття, завдаючи при цьому потерпілому сильної фізичної болі та страждань, а ОСОБА_14 в цей час незаконно застосував до останнього спецзасіб кайданки металеві.

Внаслідок вищевказаних дій старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_13 та старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_14 спричинив потерпілому ОСОБА_16 моральне страждання, сильний фізичний біль та тілесні ушкодження у виді синця з садном правої надбрівної ділянки, синці повік правого ока, лівої скроневої ділянки, садна ділянки правого ліктьового суглоба, ділянки обох променево - зап`ясткових суглобів і обох кистей, ділянки правого колінного суглоба, лівої гомілки, які відповідно до висновку СМЕ відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В цей же час, виконуючи заздалегідь обумовлені між працівниками УСР в Тернопільській області ДСР НП України дії, старший оперуповноважений 5-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_12 , являючись працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи що його дії явно виходять за межі наданих йому законом повноважень, без наявності правових підстав для застосування насильства, в присутності оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_7 , старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_13 та старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою з останніми, з метою залякування шляхом нанесення тілесних ушкоджень та примусу потерпілого ОСОБА_19 вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі лягти на узбіччя автомобільної дороги, перевищуючи надані йому службові повноваження, діючи умисно, застосував насильство до потерпілого, а саме загнув його ліву та праву руки за спину та натискаючи правим коліном на спину зафіксував тіло останнього, котрий перебував в лежачому положенні та не чинив будь якого опору, завдаючи при цьому сильної фізичної болі та страждань.

Внаслідок вищевказаних дій старший оперуповноважений 5-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_12 спричинив потерпілому ОСОБА_19 моральне страждання, сильний фізичний біль.

В подальшому, о 20 год. 05 хв. 01.07.2022, продовжуючи вчиняти дії направлені на затримання потерпілих з заподіянням фізичного болю, котрі явно виходять за межі наданих йому повноважень, старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_14 підійшов до ОСОБА_19 , котрий перебував в положенні лежачи з заведеними за спину руками та наніс правою рукою удар по голові останнього.

Після цього, продовжуючи вчиняти дії направлені на затримання потерпілих з заподіянням фізичного болю, котрі явно виходять за межі наданих йому повноважень, старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_14 підійшов до ОСОБА_15 , котрий перебував в положенні лежачи з заведеними за спину руками зап`ястя яких зведені за допомогою кайданок та наніс правою рукою удар по голові останнього, від чого потерпілий, будучи в безпорадному стані та не маючи можливості вчинити будь який опір чи захиститись від неправомірних дій працівника поліції, вдарився головою до поверхні узбіччя.

В подальшому, о 20 год. 05 хв. 01.07.2022, продовжуючи вчиняти дії направлені на затримання потерпілих з заподіянням фізичного болю, котрі явно виходять за межі наданих йому повноважень, оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_15 , котрий перебував в положенні лежачи з заведеними за спину руками зап`ястя яких зведені за допомогою кайданок та колінами обох ніг натиснув на спину останнього,завдаючи сильної фізичної болі та страждань.

В подальшому, о 20 год. 07 хв. 01.07.2022, продовжуючи вчиняти дії направлені на затримання потерпілих з заподіянням фізичного болю, котрі явно виходять за межі наданих йому повноважень, оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_7 повторно підійшов до ОСОБА_16 , котрий перебував в положенні лежачи з заведеними за спину руками зап`ястя яких зведені за допомогою кайданок та коліном лівої ноги натиснув на спину останнього,завдаючи сильної фізичної болі та страждань.

Продовжуючи свої злочинні дії, о 20 год. 09 хв. 01.07.2022 оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_19 , котрий перебував в положенні лежачи з заведеними за спину руками, та безперешкодно застосував на променево зап`ясткові суглоби останнього спецзасіб кайданки металеві, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді саден ділянки обох променево-зап`ясткових суглобів, які відповідно до висновку СМЕ відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Після цього, о 20 год. 10 хв. 01.07.2022 продовжуючи вчиняти дії направлені на затримання потерпілих з заподіянням фізичного болю, котрі явно виходять за межі наданих йому повноважень, старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_14 підійшов до ОСОБА_15 , котрий перебував в положенні лежачи з заведеними за спину руками, зап`ястя яких зведені за допомогою кайданок, будучи при цьому в безпорадному стані та не маючи можливості чинити будь який опір чи захиститись від неправомірних дій працівника поліції, повторно наніс правою рукою удар по голові потерпілого.

27.12.2022 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, вважає, що ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2022 року відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Звертає увагу, що слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , а також наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, вважає, що висновок суду про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби не запобігатиме встановленим ризикам.

На думку апелянта, з урахуванням зухвалості дій підозрюваного під час вчинення інкримінованих правопорушень, а також відсутності належного реагування та контролю з боку керівництва, знаходячись на волі ОСОБА_7 , використовуючи надані йому службові повноваження, зможе безперешкодно продовжити вчинення злочинів стосовно потерпілих, а також вчинити подібні злочини стосовно інших осіб

Вказує, що злочин який інкримінується ОСОБА_7 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Вважає, що висновок слідчого судді про відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК в денну пору доби, є помилковим та суперечить фактичним обставинам справи.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 28 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 , та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає, що застосування запобіжного заходу на підставі резолютивної частини ухвали слідчого судді порушує конституційні права підозрюваного.

Стверджує, що сторона обвинувачення не довела належними та допустимими доказами обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України.

На думку апелянта, прокурором під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочинів, а також не надано доказів існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Звертає увагу, що одній й ті ж діяння, які інкриміновані ОСОБА_7 , кваліфіковані за різними статтями Кримінального кодексу України, хоча така кваліфікація діянь ОСОБА_7 .Ю на переконання сторони захисту, є взаємовиключна.

Аналізуючи юридичний склад кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 , стверджує, що для оцінки обґрунтованості підозри необхідно з`ясувати думку потерпілих щодо обмеження чи порушення їх прав.

Вказує, що висновок про наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України повинен ґрунтуватись на доказах, визначених у ст.84 КПК України.

Зазначає, що до клопотання про застосування запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні не додано жодного доказу, який би підтверджував наявність ризиків, визначених у пунктах 1, 3-5 частини 1 статті 177 КПК України.

Узагальнюючи свої доводи, стверджує, що суд допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до ст.409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2022 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Одночасно, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки повний текст ухвали було проголошено 29.12.2022 року, а тому апеляційну скаргу було подано протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора який підтримав подану апеляційну скаргу і просить її задовольнити; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримали апеляційну скаргу, подану адвокатом і просять скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти дів з дня її оголошення.

За ч. 1 ст. 117 КПК строк виконання процесуальних дій може бути поновлений в тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Поважними причинами є ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Такими поважними причинами може бути необізнаність заінтересованих осіб про мотиви прийнятого слідчим суддею рішення, що є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження за відповідним клопотанням в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.

Як слідує з матеріалів провадження, 28.12.2022 року слідчим суддею проголошено вступну і резолютивну частину ухвали, відповідно до положень ч.2 ст.376 КПК України, а повний текст судового рішення оголошено 29.12.2022 року.

Повний тест судового рішення отримано захисником ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 30.12.2022 р., що стверджується розпискою наявною у матеріалах справи. (а.с. 307).

Апеляційна скарга подана адвокатом ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 06.01.2023 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.12.2022 року пропущено апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Колегія суддів, як і слідчий суддя суду першої інстанції, погоджується з доводами прокурора щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_7 та наявності ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, колегія судді враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтами рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про орання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, яким підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби.

Тому, висновки слідчого судді про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає правильними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відтак, доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо обґрунтованості підозри, достатніх для визнання її такою, що може задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень, на думку колегії суддів є непереконливі.

Тому, твердження апелянта про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів також погоджується з доводами, наведеними у рішенні суду першої інстанції щодо оцінки ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, аналіз яких дає підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Кожен з цих ризиків судом досліджено та належним чином мотивовано необхідність його врахування при обранні запобіжного заходу.

Колегія судді звертає увагу, що слідчим суддею зроблено детальний аналіз ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотання та прокурор у судовому засіданні, виходячи з якого обґрунтовано мотивував своє рішення, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, слідчим суддею належним чином аргументовано свій висновок, що ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на які сторона обвинувачення посилається у клопотанні про обрання запобіжного заходу, належними та допустимими доказами у судовому засіданні не доведені і фактично є лише припущенням.

Мотиви, наведенні слідчим суддею на обґрунтування своїх висновків щодо оцінки ризиків зазначених слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу є належним чином аргументовані і сумніві у колегії суддів не викликають.

Наведені міркування щодо оцінки слідчим суддею ризиків у даному кримінальному провадженні також спростовує доводи сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення обставин, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід, слідчим суддею враховано також інші обставини, визначені ст.178 КПК України, а саме - міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який одружений, має на утриманні малолітню дитину; має постійне місце проживання; те, що він раніше не судимий.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що клопотання про обрання запобіжного заходу та матеріали провадження не містять доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На думку колегії суддів, слідчий суддя обрав такий вид запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, може забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні докази для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу, який судом визначений у виді домашнього арешту у визначений час доби.

Це рішення належним чином умотивоване, відповідає вимогами ст.ст.194, 177 КПК України і сумніві у колегії суддів не викликає.

Доводи сторони захисту про допущене судом істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що апелянт пов`язує із оголошенням у судовому засіданні резолютивної частини ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає безпідставними.

За змістом ч.2 ст.376 КПК України якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали (постанови) повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали (постанови) має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

Зі змісту ст. 376 КПК убачається, що ця норма кримінального процесуального закону регулює порядок проголошення судового рішення. Різні частини цієї норми процесуального права є взаємопов`язаними і доповнюють одна одну. Тому проголошення (оголошення) судового рішення у формі ухвали (постанови) може відбутися як шляхом вчинення однієї дії (проголошення повного тексту відповідно до вимог частини 1, так і шляхом вчинення двох послідовних дій (оголошення резолютивної частини і через певний час - повного тексту згідно з вимогами частини 2.

Порядок проголошення судового рішення відповідно до положень частини 2 статті 376 КПК України, на переконання колегії суддів, жодним чином не порушує конституційні права підозрюваного, як про це ставить питання його захисник.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя, розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 правильно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України відмовив у задоволені клопотання слідчого і ухвалив рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання як сторона обвинувачення, так і сторона захисту, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,та прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2022 року року щодо підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді