ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи, що вказані предмети є вогнепальною зброєю та набоями до вогнепальної зброї, маючи намір на їх незаконне придбання, зберігання, з метою подальшого використання в особистих цілях, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбала нарізну бойову вогнепальну зброю калібру 9 мм, самозарядний пістолет системи Макарова (ПМ), 1988 року випуску, серія та номер якого знищені, та 3 набої калібру 9 мм до нього, які зберігала у домоволодінні за місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .
24.04.2022 ОСОБА_4 , взяла вказаний пістолет, вийшла до подвір`я буд. АДРЕСА_1 та здійснила 3 постріли в землю.
24.04.2022 у період часу з 20 год. 00 хв. по 20 год. 30 хв. в ході проведення огляду співробітниками СВ ВП №1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області за місцем реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено пістолет, який згідно висновку експерта, є нарізною бойовою вогнепальною зброєю калібру 9 мм, самозарядним пістолетом системи Макарова (ПМ) виробництва СРСР, 1988 року випуску, серія та номер знищені, та 3 набої, які згідно висновку експерта, є боєприпасами - бойовими пістолетними патронами калібру 9 мм (9х18ПМ) до вогнепальної нарізної зброї (пістолети «ПМ», «АПС», «ПБ», модельного ряду «Форт», пістолети іноземного виробництва «РА-63», «Р-64» та іншої зброї того ж калібру і типорозміру патронника.
Органом досудового розслідування діям ОСОБА_4 надано правову кваліфікацію за ч.1 ст.263 КК України, як умисне придбання, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Під час досудового розслідування між прокурором Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_6 , та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі її захисника ОСОБА_5 , було укладену угоду про визнання винуватості від 13.06.2022, згідно з якою ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої згідно зі ст.67 КК України, не встановлено.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена підтримавши угоду про визнання винуватості, повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, погодилась на призначення узгодженого покарання та пояснила, що вона повністю розуміє свої права, надані їй законом, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною, вид покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди. Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним та усвідомленим з її сторони, без застосування погроз, насильства.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав затвердження угоди про визнання винуватості.
Захисник в суді наголосив, що затвердження угоди відповідає вимогам КПК України, а укладення угоди є добровільним зі сторони обвинуваченої, без застосування будь-якого примусу.
На підставі повного визнання своєї вини обвинуваченою, її пояснень в ході судового засідання, суд вважає повністю доведеним факт скоєння та вину обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. При цьому суд наголошує, що об`єктивність та повнота матеріалів досудового слідства учасниками судового провадження в судовому засіданні не оспорювалась.
Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винною, віднесене до тяжких злочинів, шкода за яким завдана державним та суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що укладення угоди з боку обвинуваченої є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать нормам матеріального та процесуального права, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
У відповідності до ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У таких випадках, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років (частини 3-4 статті 75 КК України).
Отже, вирішуючи питання щодо тривалості строку випробування, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, яка негативних характеристик не має, на її утриманні знаходиться неповнолітні діти, має зареєстроване місце проживання, під спостереженням лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_4 іспитовий строк терміном на один рік з покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні складають 3604,02 грн.
За ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 27.04.2022 у даному кримінальному провадженні було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, який підлягає скасуванню.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Виходячи з викладеного, суд наголошує про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, з огляду на що, керуючись положеннями ст.ст.373, 374, 474-475 КПК України,
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 червня 2022 року між прокурором Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом однорічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 3604,02 грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Полтави від 27.04.2022 на тимчасового вилучене в ході огляду домоволодіння по АДРЕСА_1 від 24.04.2022, майно.
Речові докази у справі:
пістолет, магазин до нього, 3 гільзи, 3 набої, які передані на зберігання ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області - знищити;
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1