Справа № 940/108/22
Провадження № 1-кс/364/10/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2023 року Володарський районний суд Київської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи № 940/108/22 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

встановив:

В провадженні Володарського районного суду Київської області (головуюча суддя ОСОБА_3 ) перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 24.06.2021, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

21.02.2023 суддя ОСОБА_3 заявила собі самовідвід, посилаючись на п.4 ч.1 ст.75 КПК України , з тих підстав, що вона під час підготовчого судового засідання у вищевказаному кримінальному провадженні відкрила інформацію учасникам судового провадження про знайомство із обвинуваченим, проте жоден із учасників судового провадження не заявив їй відвід з цих підстав та виразив свою довіру як головуючому судді. Після цього підготовче судове засідання неодноразово відкладалось за клопотанням учасників справи та у цей час обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово здійснював на її приватний телефон дзвінки з метою з`ясування обставин у справі, на підтвердження чого надала скріншот з мобільного телефону.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2023 року головуючою суддею з розгляду заяви про самовідвід судді визначено суддю ОСОБА_1 .

На розгляд відводу особа, яка заявила самовідвід, не з`явилася, письмових пояснень не надала, повідомлена про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , прокурор ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились, повідомлені у встановленому законом порядку.

Жодних клопотань від останніх не надходило.

Виходячи з принципу диспозитивності, згідно з яким сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, суд вважає за можливе розглянути питання щодо самовідводу за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Ознайомившись із змістом заяви про самовідвід та дослідивши матеріали справи №940/108/22, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75, 76 КПК України. Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 80 КПК України, саме за наявності підстав, визначених КПК України, може бути заявлено вмотивований відвід/самовідвід.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року (справа № 311/3428/18), для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі України законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від здійснення розслідування та судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень. При цьому наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст.129 Конституції України, ч.1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частина сьома пункт перший статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що національним законодавством особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42).

Таким чином, необхідно у кожній окремій справі вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

З наявних матеріалів вбачається, що в провадженні Володарського районного суду Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження № 0000113 від 24.06.2021, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України

Ухвалою судді Володарського районного суду Київської області від 02.08.2022 року постановлено призначити підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні. До початку судового розгляду суддею ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід.

З вказаної заяви вбачається, що підставою для самовідводу стала та обставина, що у рамках вищевказаного кримінального провадження обвинуваченим є ОСОБА_4 , з яким знайома головуюча суддя. У підготовчому судовому засіданні головуюча ОСОБА_3 повідомила усім учасникам про цю обставину, жоден із учасників не виявив намір заявляти їй відвід з цих підстав, оскільки не сумнівались в неупередженості головуючого у справі. Наразі дане кримінальне провадження перебуває на стадії підготовки до судового розгляду та обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово здійснював вхідні дзвінки на приватний телефон судді ОСОБА_3 з метою з`ясування обставин у справі.

З наданого скріншоту мобільного телефону вбачається, що здійснені телефонні вхідні дзвінки від ОСОБА_4 на особистий телефон головуючої у справі.

Даючи оцінку зазначеному доказу, суд виходить з того, що встановити від якого саме мобільного абонента виходив телефонний дзвінок, з нього не можливо, як і визначити, що це є обвинувачений у справі.

Ключовим аспектом відводу, як цілісного інституту кримінального провадження, є упередженість судді при розгляді справи, яка перебуває у його провадженні. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

На думку суду, обставини викладені у заяві про самовідвід, за відсутності інших обставин, що б викликали сумнів в об`єктивному та рівному ставленні судді до учасників провадження, не є обставиною, яка може викликати сумнів у неупередженості судді та унеможливлювали б винесення об`єктивного рішення у справі з дотриманням загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України. Будь-яких конкретних даних про упередженість судді, зацікавленість або інші прояви безсторонності не надано та під час розгляду заяви про самовідвід не встановлено.

Суддею ОСОБА_3 не надано доказів, які б підтверджували неможливість ухвалення нею об`єктивного рішення у справі, зокрема з урахуванням того, що вона повідомила учасникам справи про знайомство із обвинуваченим та жоден із них не виразив їй недовіру як головуючій у справі, тобто сторони презюмували неупередженість суду.

Таким чином, на думку суду зазначена суддею ОСОБА_3 у заяві про самовідвід обставина не свідчить про наявність об`єктивного та суб`єктивного критерію неупередженості, а тому у даному випадку відсутні підстави, передбачені п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Отже, із врахуванням зазначених вище підстав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід.

Крім того, згідно ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Керуючись статтями 2, 3, 21, 75, 76, 80, 81, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №940/108/22 (1-кп/364/53/22) про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Володарського районного суду

Київської області ОСОБА_1