Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року місто Київ
Cлідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову дізнавача Подільського УП ГУНП у м. Києві про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :

24.12.2021 року адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , звернулася до суду зі скаргою на постанову дізнавача Подільського УП ГУ НП в місті Києві про закриття кримінального провадження № 0002058. Просить поновити строк на оскарження постанови дізнавача Подільського УП ГУ НП у м. Києві про закриття кримінального провадження № 0002058. Скасувати постанову дізнавача Подільського УП ГУ НП в місті Києві про закриття кримінального провадження № 0002058 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В обґрунтування скарги зазначила, що 30.11.2021 р. дізнавачем Подільського УП ГУНП у м. Києві закрито кримінальне провадження № 0002058, на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Про вказане рішення скаржник довідалася з листа Подільського УП ГУНП в м. Києві № 539-АЗ/125/53-21 від 07.12.2021 р., що надійшов її адресу 20.12.2021 р., яким направлено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) із зазначенням у графі «Наслідок розслідування кримінального провадження: закрито - п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України».
Вважає, що наведена постанова дізнавача є безпідставної, невмотивованою та незаконною, оскільки прийнята з порушенням норм КПК України, з огляду на наступне.
Відомості про відповідне кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за № 0002058 лише 22.10.2021 р., згідно з ухвалою Подільського райсуду м. Києва від 12.10.2021 р. № 758/14145/21 за результатами розгляду скарги на бездіяльність уповноважених осіб щодо невнесення відомосте про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Дана скарга до суду подана у зв`язку з бездіяльністю дізнавача щодо невнесення відомостей до ЄРДР, згідно повідомлення про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , поданого до районного управління поліції 04.10.2021 р.
Повідомлення про злочин стосується наступного. ОСОБА_4 є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . Зазначеним нежитловим приміщенням ОСОБА_4 володіє на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого 01.12.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою за № 1644. Факт перебування приміщення у його власності на момент подачі повідомлення підтверджується інформаційною довідкою № 277324367 від 29.09.2021 р.
Починаючи з квітня 2021 року ОСОБА_4 намагається потрапити до вищевказаного нежитлового приміщення, але безрезультатно, оскільки виявив, що замок самовільно замінено невідомими особами, можливо працівниками Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ В 16А» (далі - ОСББ). Ключі від вищевказаного нежитлового приміщення він надавав лише представникам ОСББ для доступу до лічильників води та електроенергії, що знаходяться у цьому приміщенні.
17.09.2021 року ОСОБА_4 в черговий раз намагався потрапити до вищевказаного нежитлового приміщення та виявив, що ситуація не змінилася, замки не відкриваються, потрапити до приміщення неможливо. Розшукати представників ОСББ та отримати відповідь з цього приводу йому не вдалося. Вказаний факт був зафіксований нарядом поліції, який прибув за його викликом.
Отже, невстановленими особами вчинені самоправні дії спрямовані на здійснення перешкод доступу власника до його приміщення.
Вищенаведені дії невстановлених осіб спрямовані на обмеження ОСОБА_4 у здійсненні ним своїх прав, як власника приміщення, що порушує приписи ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.
За час провадження дізнання не було проведено достатні та необхідні слідчі (розшукові) дії щодо розслідування вчиненого кримінального правопорушення, передбачені ст. 237. 300 КПК України, тобто не досліджено всебічно, повно і неупереджено всі обставини кримінального провадження.
У ході проведення досудового розслідування ОСОБА_4 не вручено витяг з ЄРДР про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою, його не визнано потерпілим, не вручено пам`ятку потерпілого у порушення приписів ч.2 ст. 55 КПК України, що унеможливило здійснення ним своїх прав, передбачених ст. 56 КПК України, особи, що вчинили самоправні дії не встановлені.
Згідно з ч. 6 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. У порушення вказаного припису постанова до теперішнього часу не направлена ні на адресу скаржника, як представника, ні на адресу ОСОБА_4 .
Оскільки, отримання інформації про хід досудового слідства та відповідних документів від органу досудового розслідування є вкрай ускладненим, на адвокатський запит від 26.11.2021 р. відповідь не отримана до теперішнього часу (минув майже місяць при встановленому строку відповіді 5 робочих днів), є всі підстави вважати, що постанова про закриття кримінального провадження направлена заявнику не буде.
Так як захисник довідалася про прийняте рішення про закриття кримінального провадження від 30.11.2021 р. зі змісту витягу з ЄРДР, долученого до листа ГУНП, отриманого 20.12.2021 року, скарга подається у передбачений ст. 304 КПК України 10-денний строк, є всі підстави для поновлення строку на оскарження цієї постанови.
До початку судового засідання заявник подала клопотання про розгляд скарги без її участі, в якій вимоги скарги підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
Уповноважена особа Подільського УП ГУНП в м. Києві, будучи повідомленою про час та місце розгляду скарги у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність дізнавача, слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, дізнавача, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.
Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого, дізнавача повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Слід зазначити, що практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, це пряма прерогатива слідчого, дізнавача, як самостійної процесуальної особи, втручання в діяльність якої заборонено.
Згідно положень ч. 4 ст. 284 КПК України, слідчий, прокурор, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Виходячи з даних норм закону, закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, можливе лише шляхом прийняття слідчим, дізнавачем відповідної вмотивованої постанови.
Слідчий суддя, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог ст. 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
При цьому слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому, дізнавачу у кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства, дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що посадова особа СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві зобов`язана провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.
За час провадження дізнання не було проведено достатні та необхідні слідчі (розшукові) дії щодо розслідування вчиненого кримінального правопорушення, передбачені ст. 237. 300 КПК України, тобто не досліджено всебічно, повно і неупереджено всі обставини кримінального провадження.
У ході проведення досудового розслідування ОСОБА_4 не вручено витяг з ЄРДР про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою, його не визнано потерпілим, не вручено пам`ятку потерпілого у порушення приписів ч.2 ст. 55 КПК України, що унеможливило здійснення ним своїх прав, передбачених ст. 56 КПК України, особи, що вчинили самоправні дії не встановлені.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість та невмотивованість оскаржуваної постанови, невідповідність її вимогам ст. 91, 92, 93, 94, ч. 5 ст. 110 КПК України, що має наслідком її скасування.
Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 13.07.2017 по справі № 5-117кс(15)17.
Підстави пропуску строку на оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання скарги, слідчий суддя вважає за можливе поновити строк на оскарження рішення про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст. 110, 303, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на оскарження постанови дізнавача Подільського УП ГУ НП у м. Києві про закриття кримінального провадження № 0002058.
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на постанову дізнавача Подільського УП ГУ НП в місті Києві про закриття кримінального провадження № 0002058 задовольнити.
Скасувати постанову дізнавача Подільського УП ГУ НП в місті Києві про закриття кримінального провадження № 0002058.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1