Справа № 442/1638/20
Провадження № 1-кп/442/29/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5

її захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0000312 від 18.02.2020 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дрогобич Львівської області, українки, громадянки України, одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має; зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 29.10.2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 140 годин громадських робіт; 22.10.2019 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 21.05.2020 Львівським апеляційним судом змінено вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, - виключено з мотивувальної частини вироку покликання на обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів; у решті вирок залишено без змін;

-обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України;

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 17.02.2020 о 13 год 35 хв, перебуваючи у торговому залі магазину «Усе від 1 гривні», який належить ФОП ОСОБА_8 та розташований на АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, таємно викрала з полиці закладу 2 пари лосинів ТМ «Золото» вартістю 56 грн за пару, на загальну суму 112 грн, підштаники махрові вартістю 38 грн, 3 пари штанів для хлопчиків вартістю 66 грн, на загальну суму 198 грн, та підштаники чоловічі ТМ «Король» вартістю 79 грн, чим заподіяла ФОП ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 427 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину та погодилася із викладеним у фабулі обвинувачення. Вказала, що дійсно 17.02.2020 в обідній час зайшла в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на вул. Ковальській в м.Дрогобичі, де з полиці взяла 2 пари лосинів, махрові підштаники, 3 пари штанів для хлопчиків та чоловічі підштаники. Частину речей встигла продати. У вчиненому щиро розкаюється і просить суд суворо не карати.

Незважаючи на визнання винуватості обвинуваченою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, її вина доводиться наступними доказами, дослідженими судом:

- показами потерпілої ФОП ОСОБА_8 , яка показала, що про крадіжку в магазині її повідомила продавець ОСОБА_9 , яка викликала поліцію, вона склала акт про нестачу та порахувала збитки та надала документи поліції.

- свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, що працює продавцем в ФОП ОСОБА_8 , і 17.02.2020 разом з іншим продавцем перебувала на роботі. До магазину зайшла візуально знайома їй жінка, яку вона знала, як ОСОБА_11 , оскільки та неодноразово вчиняла крадіжки в магазині. Жінка пробула в магазині кілька хвилин, а після цього вийшла з магазину, а вона виявила, що з полиць біля виходу з магазину зникли товари (в подальшому було встановлено, що це 2 пари лосинів ТМ «Золото» вартістю 56 грн. за пару, на загальну суму 112 грн., підштаники махрові вартістю 38 грн., 3 пари штанів для хлопчиків вартістю 66 грн., на загальну суму 198 грн. та підштаники чоловічі ТМ «Король» вартістю 79 грн.). Вона переглянула камери спостереження і переконалась, що крадіжку дійсно вчинила ОСОБА_11 та викликала поліцію.

Крім цього, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину доводиться письмовими доказами, дослідженими судом:

- протоколом огляду предмету від 20.02.2020 диску з відеозаписами з камери спостереження магазину «Усе від 1 гривні» ФОП ОСОБА_8

- протоколом огляду місця події від 17.02.2022, а саме магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться на АДРЕСА_2 .

- рапортом від 17.02.2020 про виклик на 102 про крадіжку в магазині «Усе від 1 гривні».

- заявою в поліцію від ОСОБА_10 від 17.02.2020 про крадіжку одягу в магазині.

- заявою на огляд місця події від 17.02.2020.

- довідкою потерпілої ОСОБА_8 від 20.02.2020 про те, що вартість викраденого майна на 17.02.2020 становить 427 грн.

- актом про нестачу товару від 17.02.2020.

- постановою від 20.02.2020 про визнання СД-диску речовим доказом.

Вищевказані докази є належними та допустимими, і в своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Щодо поданого адвокатом обвинуваченої ОСОБА_7 клопотання про визнання ряду доказів недопустимими, то суд зазначає таке:

-щодо твердження про визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом, оскільки згоду на це надала ФОП ОСОБА_8 яка є користувачем приміщення, а не власником приміщення, то проведення огляду приміщення, що перебуває у наймі, за згодою його власника, але за відсутності згоди користувача, є безумовним порушенням права цієї особи на недоторканість житла, що має наслідком недопустимість доказів, здобутих під час цієї слідчої дії. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду при розгляді справи № 346/7477/13-к.

-щодо твердження про визнання недопустими довідки ФОП ОСОБА_8 про підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди та акту №5 від 20.02.2020 про нестачу товару, через не проведення товарознавчої експертизи, складення акту не комісійно, а одноосібно, то суд зазначає таке. Вищезазначена довідка надала суду можливість встановити роздрібну ціну викраденого майна без проведення експертизи. Відповідно до п.6 ст.242 КПК України експертиза визначення розміру збитків проводиться в тому випадку, коли потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди. Вказаний доказ отриманий у процесуальний спосіб та відповідає вимогам ст. ст. 84,85,86 КПК України і підстави вважати його неналежним і недопустимим відсутні. Сторона захисту під час судового провадження не оспорювала вартість викраденого майна, не зазначала, що вартість є більшою, ніж встановлено органом досудового розслідування і не порушувала у зв`язку з тим питання про необхідність призначення товарознавчої експертизи. Це підтверджується постановою Верховного суду від 01.04.2021 у справі №676/1504/18. ФОП ОСОБА_8 працює без печатки, тому акт складався нею особисто, оскільки вона є власником майна.

-щодо твердження адвоката про затримання ОСОБА_5 , то таку було помічено працівницею магазину через деякий час після здійсненої крадіжки і збуту викраденого, та запрошено до магазину для вияснення обставин. Ст. 207 КПК чітко встановлюються перелік коли можна затримувати особу, чого в даному випадку не було, а тому твердження, що ОСОБА_5 була фактично затримана уповноваженою службовою особою не відповідає дійсності.

-щодо твердження захисника про те, що стороні захисту не був відкритий СД-диск в порядку ст.290 КПК, то відповідно до протоколу надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 25.02.2020 підозрюваній надано повний доступ до матеріалів досудового розслідування, що підтверджується підписом вказаної особи на протоколі, де зокрема і зазначено СД-диск. Зауважень протокол доступу не містить. Якщо особа не виявила бажання його фізично переглянути, оскільки до протоколу огляду предмету СД-диску долучено відповідну фототаблицю яку вона переглянула, то це не означає, що їй не надано органом досудового розслідування таку можливість. Зазначений протокол досліджувався судом.

-щодо твердження про визнання недопустим доказу - заяви про вчинення злочину у зв`язку з тим, що заява не зареєстрована, то слід зазначити, що в суд надано рапорт чергової частини Дрогобицького ВП від 17.02.2020 з відповідною відміткою про реєстрацію за №1807 про те, що на службу 102 зателефонувала продавець магазину «Усе від 1 гривні» та повідомила про крадіжку. Під час виїзду СОГ було відібрано заяву від ОСОБА_10 . Оскільки заява приєднана до рапорту про телефонне повідомлення про вчинення злочину, то така є належним та допустимим доказом. Кожного разу вирішуючи питання чи є порушення вимог КПК України істотним та таким, яке тягне визнання отриманих доказів недопустимими, ККС ВС в ряді своїх постанов прийшов до висновку, що якщо воно не призведе до порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, то підстави для визнання доказів недопустимими відсутні. ККС ВС займає позицію, відповідно до якої самі по собі формальні порушення, які не призвели до істотного порушення прав та свобод особи, не можуть автоматично вказувати на недопустимість того чи іншого доказу. Відповідно до ч.1 ст.99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Наведене свідчить, що клопотання адвоката про визнання доказів недопустимими є загальним, формальним та безпідставним, а тому в задоволенні такого слід відмовити.

Таким чином, детальний аналіз наявних у справі доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджена дослідженими судом доказами.

Отже, сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, оскільки вона здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

В даній справі, суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, при виборі останній заходів примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є повне визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зважаючи на викладене, враховуючи особу винної, її характеризуючі дані та вік, приймаючи до уваги те, що остання не вперше притягується до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто, при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, суд враховує, що обвинуваченою ОСОБА_5 вчинено злочин під час умовного відбуття покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.10.2019 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік. Тому, на підставі ст.71 КК України, остаточне покарання суд визначає шляхом приєднання до покарання за новим вироком частково невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуту частину покарання згідно вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.10.2019 року, визначивши ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків 2 (два) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу її затримання.

Речові докази: СD-диск із записами з камер відеоспостереження залишити при матеріалах справи №442/1638/20, №1-кп/442/191/2020.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1