21.11.2022 Справа № 940/1019/22
Провадження по справі № 1-кс/940/77/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року слідчий суддя Тетіївського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,-

встановив:

Заявниця ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 16.09.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000093 внесеного до ЄРДР 29.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 164 КК України.

В судове засідання заявниця ОСОБА_3 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду надала заяву, в якій просила розглянути скаргу за її відсутності.

Прокурор та представник органу досудового розслідування в судове засідання не з?явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали скарги, кримінального провадження, вважаю, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Із матеріалів скарги вбачається, що в провадженні СД відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2022 року за № 0000093 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Так, 29.07.2022 року до відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області надійшла заява від ОСОБА_3 з приводу несплати аліментів ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина.

Постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 16.09.2022 року кримінальне провадження № 0000093 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України закрито за відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення.

Обгрунтовуючи дану постанову дізнавач сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 посилається на, що відповідно до довідки -розрахунку заборгованості по аліментах встановлено, що в червні 2022 року ОСОБА_5 сплатив грошові кошти в сумі 3567 грн. 76 коп. на утримання свого неповнолітнього сина, що свідчить про періодичність сплати коштів на утримання сина, а тому в його діях відсутнє злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів.

Проте, із висновком дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, погодитись не можна, виходячи із наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Стаття 91 КПК України наводить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження міститься в ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об?єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Тобто, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов?язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, який зобов?язаний перевірити законність прийнятої слідчим, дізнавачем чи прокурором постанови. Зокрема, якщо слідчим, дізнавачем чи прокурором закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов?язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом?якшують чи обтяжу ють його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що закриваючи кримінальне провадження дізнавач сектору дізнання належним чином не мотивував прийняте рішення, лише послався на те, що ОСОБА_5 здійснив одноразовий платіж в червні 2022 року, а тому в даному випадку відсутні підстави притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, а дане кримінальне провадження підлягає закриттю.

На думку слідчого судді, посилання дізнавача про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України через відсутність у діях ОСОБА_5 злісного ухилення від сплати аліментів, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Об`єктом даного злочину є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини( ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» ).
Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.
Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.
Предметом злочину, який аналізується, є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.
З об`єктивної сторони злочин передбачений частиною 1 статтею 164 КК України може бути вчинений у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.
При цьому діяння можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.
Про злісний характер ухилення від сплати аліментів також можуть свідчити: тривалість ухилення (приміткою до ст. 164 КК України передбачено, виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів), продовження ухилення після попередження про необхідність виконання свого обов`язку та можливість кримінальної відповідальності з боку державного виконавця, неодноразове звернення потерпілого чи інших осіб до винної особи з цього приводу тощо.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 18.10.2018 року ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.09.2018 року і до повноліття дитини.
Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по аліментах № 13238, виданої 28.07.2022 року Тетіївським відділом ДВС у Білоцерківському районі Київської області встановлено, що за період з вересня 2018 року по 01.07. 2022 року ОСОБА_5 року злісно ухилився від сплати аліментів, що сукупно склало суму виплат більше ніж за три місяці, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 94 722, 72 грн. В червні 2022 року має місце сплата коштів в сумі 3567 грн. 76 коп.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 був обізнаним щодо наявності рішення суду про стягнення з нього аліментів та обов`язку виконувати дане рішення, про що сам вказує у своєму письмовому поясненні від 09.09.2022 року, також повідомлений державним виконавцем під розписку про необхідність сплати аліментів та наслідки ухилення від їх сплати. Крім того, ОСОБА_5 неодноразово викликався до державного виконавця з приводу невиконання рішення про стягнення аліментів, попереджався про кримінальну відповідальність та зобов`язувався погашати заборгованість зі сплати аліментів, але, незважаючи на це, аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду, не сплачував. Окрім того, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1, ч.3 ст. 183-1 КУпАП.
Із протоколів допиту свідка ОСОБА_7 від 12.09.2022 року встановлено, що близько двох років тому він разом із ОСОБА_5 працювали в бригаді по утепленню будинків, за що він йому заплатив близько 20 000 гривень.
Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 також вказали, що ОСОБА_12 утеплював їм будинки, за що отримував гроші.
Отже, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 мав змогу заробляти гроші і сплачувати аліменти, оскільки у вказаний період він на лікуванні та на обліку в центрі зайнятості не перебував, тобто не існувало жодних обставин, які свідчили б про поважність причин чи вимушеність несплати.
Посилання дізнавача про те, що він частково сплачував аліменти, тому в його діях відсутнє злісне ухилення, не заслуговують на увагу, адже незважаючи на одноразовий платіж в сумі 3567 грн. 76 коп., він решту коштів, визначених рішенням суду, не сплатив, що призвело до заборгованості, яка значно перевищує суму виплат за три місяці (94 722,72 грн). Твердження про те, що він не мав змоги платити аліменти через відсутність роботи, також не слід брати до уваги, оскільки вказана обставина ні в якому разі не звільняє ОСОБА_5 від обов`язку утримання дитини. Будучи обізнаним про наявність заборгованості, останній на протязі майже чотирьох років не вживав жодних заходів для усунення негативних наслідків, спричинених його діями.
Дані обставини вказують саме на злісне ухилення ОСОБА_5 від сплати аліментів, вони підтверджені належним доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладенеслідчий суддя погоджується з доводами заявниці про необхідність скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 16.09.2022 року.

Керуючись ст.ст.9,91,110,284, 303-307 КПК України, слідчий суддя
постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 16.09.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000093 внесеного до ЄРДР 29.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 164 КК України та продовжити досудове розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 11 год. 30 хв. 22 листопада 2022 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .