КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року у кримінальному провадженні №0000446 від 16.11.2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000446за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, а саме: транспортний засіб TOYOTA HІGHLANDER (номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , 2014 року виготовлення), який належить на праві власності ОСОБА_7 із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що відповідно до ст.. 98, ч.10 ст.170, ч.2 ст.173 КПК України є підстави для накладення арешту на вказане майно з метою його збереження, оскільки дане майно є предметом кримінального правопорушення та визнано речовими доказами.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування в накладенні арешту на транспортний засіб належний ОСОБА_7 .

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України та вважає, що доказів того, що вилучене майно містить сліди злочину та було знаряддям його вчинення чи було набуте кримінально протиправним шляхом матеріали провадження не містять, на що увагу слідчий суддя не звернув та прийшов помилкового висновку про те, що майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того апелянт посилається на те, що слідчий суддя не дав оцінку тому, що заборона на користування ОСОБА_7 вищезазначеним автомобілем обмежує права його родині під час військової агресії.

Адвокат додає, що ні прокурор в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст. ст. 171, 173 КПК України не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката та власника майна, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з поданого клопотання, в провадженні Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000446 від 16.11.2022 року підозра в якому 03.02.2023 року за ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України повідомлена ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування цілком слушно звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, оскільки останнє відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та є метою забезпечення збереження речових доказів.

Перевіривши доводи органу досудового розслідування з приводу необхідності накладення арешту, встановивши достатність даних, які містяться у доданих до клопотання матеріалах та які вказують на обґрунтованість доводів органу досудового розслідування щодо обставин вчинення злочину, врахувавши положення ст.ст. 98,170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000446.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків

Відповідно до вимог ст.170 КПК України арешт допускається, зокрема з метою збереження речових доказів. Згідно ч.3 ст.170 КПК України арешт з метою збереження речових доказів може бути накладений на майно будь якої фізичної чи юридичної особи, якщо є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним ст.. 98 КПК України.

Оскільки з долучених до клопотання органу досудового розслідування вбачається факт кримінального правопорушення передбаченого за ч.3 ст.358, ч.3 ст.190 КК України щодо транспортного засобу «Тойота» то будь які речі можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні. Окрім того, постановою органу досудового розслідування від 23.12.2022 року автомобіль визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи апелянта про те, що суд не дав оцінку тому, що заборона на користування ОСОБА_7 вищезазначеним автомобілем обмежує права його родині під час військової агресії не заслуговують на увагу колегії суддів, так як слідчий суддя при розгляді клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту, дотримався вимог ст. 170 КПК України, за якою заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а тому з метою збереження речових доказів накладено обґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000446за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, а саме: транспортний засіб TOYOTAHІGHLANDER(номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , 2014 року виготовлення), який належить на праві власності ОСОБА_7 із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1735/2023

Єдиний унікальний номер 758/1369/23

Доповідач: ОСОБА_1