Справа № 357/3551/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000951 від 27.02.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Босівка, Лисянського району, Черкаської області, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта середня спеціальна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працює у ТОВ «Візит» водієм-експедитором вантажних автомобілів, раніше судимий: 1) 07.08.1996 Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком 1 рік 8 місяців. На підставі ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) відстрочено виконання вироку на 1 рік; 2) 13.08.1999 Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 3 ст. 117 КК України (в редакцій 1960 року) до позбавлення волі строком 7 років. Ухвалою Київського обласного суду від 15.09.1999 вирок змінено - вважати засудженим до позбавлення волі строком 5 років; 3) 15.03.2005 Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 121, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 9 років; 4)11.03.2011 Лисянським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 187, ст. 69, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 8 років.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 129 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

27 лютого 2023 року близько 07 год. 20 год. хв. ОСОБА_4 , керуючи легковим автомобілем марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Білоцерківська, в місті Узин, Білоцерківського району, Київської області. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на зґвалтування ОСОБА_6 , яку помітив на зупинці громадського транспорту «Центральна» по вул. Білоцерківська в місті Узин Білоцерківського району Київської області. З метою реалізації зазначеного умислу ОСОБА_4 , під`їхавши до ОСОБА_6 , запропонував її підвезти до м. Біла Церква, на що ОСОБА_6 , помиляючись в дійсності намірів ОСОБА_4 , добровільно погодилась та сіла на заднє праве пасажирське сидіння автомобіля, яким керував ОСОБА_4 , після чого останній заблокував двері транспортного засобу та рушив на виїзд з міста Узин в напрямку м. Біла Церква Київської області. Реалізуючи свій намір на вчинення дій сексуального характеру, ОСОБА_4 , позбавивши волі потерпілу ОСОБА_6 та унеможлививши її обирати місце знаходження та вільно пересуватись, рухаючись по вул. Білоцерківська в м. Узин до м. Біла Церква, змінив напрямок руху, здійснивши розворот, з`їхав із автодороги та продовжив рух по лісосмузі, в якій проїхавши незначну відстань, зупинив автомобіль. З моменту зміни напрямку руху та до зупинки транспортного засобу ОСОБА_4 , позбавивши волі ОСОБА_6 з метою її зґвалтування, на зауваження, прохання та вимоги останньої щодо припинення його дій та її звільнення не реагував. Після зупинки автомобіля марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 позбавивши волі ОСОБА_6 та незаконно утримуючи її у вказаному транспортному засобі, двері якого ним були заблоковані, пересів на заднє ліве пасажирське сидіння, з метою її зґвалтування, однак добровільно відмовився за своєю волею та остаточно припинив замах на вказане кримінальне правопорушення, усвідомлюючи при цьому можливість доведення його до кінця. В подальшому, ОСОБА_4 незаконно утримуючи ОСОБА_6 проти її волі в зачиненому автомобілі марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , перемістився по салону автомобіля із заднього пасажирського сидіння на переднє водійське сидіння, та на вказаному автомобілі рушив в напрямку автодороги Узин - Біла Церква. Під час руху ОСОБА_4 погрожував ОСОБА_6 вбивством у випадку повідомлення правоохоронних органів про нього та його дії відносно неї. Близько 07 год. 35 хв. 27 лютого 2023 року ОСОБА_4 , позбавивши волі ОСОБА_6 та утримуючи її автомобілі марки Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , керуючи зазначеним транспортним засобом виїхав на автодорогу Узин - Біла Церква, наздогнав автобус Mercedes Sprinter д.н.з. НОМЕР_2 та подавши світловий та звуковий сигнал автомобіля - продемонстрував необхідність зупинки вказаного транспортного засобу. Після чого, зупинивши автомобіль Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 позаду автобуса Mercedes Sprinter, вийшов з власного транспортного засобу, відкривши задні пасажирські двері, які до того були зачинені, давши змогу потерпілій ОСОБА_6 залишити салон автомобіля.

Своїми діями, які виразилися в незаконному позбавленні волі людини, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 146 КК України.

Крім того, 27 лютого 2023 року близько 07 год. 20 год. хв. ОСОБА_4 , керуючи легковим автомобілем марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого в цей час перебувала потерпіла ОСОБА_6 , знаходячись на автодорозі Узин-Біла Церква, звернув з дороги у лісосмугу, де зупинив легковий автомобіль. На заперечення ОСОБА_6 щодо зміни руху та її вимог повернутись на автодорогу та випустити її, ОСОБА_4 не реагував та продовжував рух у визначеному напрямку. В подальшому, ОСОБА_4 пересів на заднє сидіння, де знаходилась потерпіла ОСОБА_6 та висунув вимогу вступити з ним у статеві зносини, на що потерпіла ОСОБА_6 категорично відмовила. У зв`язку із цим, ОСОБА_4 висловив погрозу вбивством останній, виразивши таким чином намір позбавити ОСОБА_6 життя в разі невиконання його вимог. За таких обставин у ОСОБА_6 виникли реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози та обґрунтоване побоювання за своє життя, оскільки вона сприйняла дані погрози як реальну загрозу своєму життю, та оцінюючи обстановку розуміла, що не може чинити необхідного опору проти ОСОБА_4 , а тому сприйняла погрози останнього як реальні. Однак, не зважаючи на це ОСОБА_6 категорично відмовила ОСОБА_4 . При цьому, ОСОБА_6 здійснила телефонний дзвінок із власного мобільного телефону до своєї матері ОСОБА_7 та присутності ОСОБА_4 повідомила про подію, своє місце знаходження і попросила викликати працівників поліції. Після чого ОСОБА_4 вихопив телефон у останньої та вимкнув телефонне мобільне з`єднання, пригрозивши ОСОБА_6 вбивством у випадку повідомлення правоохоронних органів про подію. Остання реально сприйняла погрози вбивством від ОСОБА_4 та в неї виникли реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози та обґрунтоване побоювання за своє життя.

Своїми діями, які виразилися в погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України.

В судовому засіданні сторони провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ними 17.04.2023 року.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 17.04.2023 року, укладеної між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні - з одного боку за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 з іншого боку, в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 129 КК України, пояснивши про причини вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 : - за ч. 1 ст. 146 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; - за ч. 1 ст. 129 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70, 72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити покарання ОСОБА_4 у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Також сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки на підставі ст. 75 КК України та покладення обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_4 винуватість визнав добровільно із розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Крім того, судом роз`яснено ОСОБА_4 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 129 КК України у виді позбавлення волі та звільнення обвинуваченого від призначеного судом покарання на підставі ст. 75 КК України з випробування з іспитовим строком та покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України, дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 129 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, ОСОБА_4 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

ОСОБА_4 раніше судимий, медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує, що підтверджується відповіддю районного психіатра та лікаря-нарколога від 23.03.2023 року № 129 та № 133. Відповідно до характеристики, наданої директором ТОВ «МІТ МІКС» ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_4 працює на посаді водія-експедитора вантажних автомобілів, характеризується формально позитивно.

Обставини які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачена ст.66 КК України - визнання винуватості.

Обставини які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.67 КК України - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, рецидив злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_9 вчинив за ч. 1 ст. 146 КК України нетяжкий злочин; за ч. 1 ст. 129 КК України кримінальний проступок.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» темно-сірого кольору у чохлі рожевого кольору, який передано ОСОБА_7 - залишити за ОСОБА_7 по приналежності.

Речові докази: автомобіль марки «Фольксваген», модель «Пасат», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, універсал, ключі від вказаного автомобіля, корпус від ключів,ь гаменець, всередині якого знаходиться свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля, власник - ОСОБА_10 , посвідчення водія ОСОБА_4 , банківська картка «Монобанку» № НОМЕР_3 , банківська картка «А-банку» № НОМЕР_4 ; банківська «Пумп» № НОМЕР_5 ; банківська картка «Укрсіббанк» № НОМЕР_6 ; банківська картка «Ілеал» № НОМЕР_7 ; банківська картка «приват банк» № НОМЕР_8 ; банківська картка «Спортбанк» № НОМЕР_9 ; грошові кошти в сумі 1565 грн, колесо від автомобіля які передані на зберігання ОСОБА_10 - залишити за ОСОБА_10 та ОСОБА_4 по приналежності.

Речовий доказ: DVD-R диск білого кольору із записом з камер «Безпечне місто», який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: фрагменти волосся, сліди папілярних ліній, слід протектора шини, 2 сл.п.уз та конверт, дактилокарту, які передано до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанцій № 403 від 30.03.2023 року, № 401 від 30.03.2023 року, № 402 від 30.03.2023 року - знищити.

Речовий доказ: мобільний телефон «Samsung», модель «А52», чорного кольору в заблокованому стані, який передано до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області - повернути ОСОБА_4 по приналежності.

Цивільний позов відсутній.

Стягнути з ОСОБА_4 за проведення судових експертиз № СЕ-19/111-23/13331-ТР від 17.03.2023 року в розмірі 2265,36 грн; № СЕ-19/111-23/14857-Д від 22.03.2023 року в розмірі 1321,46 грн; № СЕ-19/111-23/14975-Д від 22.03.2023 року в розмірі 1321,46 грн відповідно до вимог ст. 122 КПК України на користь держави в повному обсязі.

Також суд вважає за необхідне змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, до набрання вироком законної сили, але не більше, ніж до 17.06.2023 року, зобов`язавши ОСОБА_4 з`являтися за першою вимогою до суду. Звільнити ОСОБА_4 , затриманого 27.02.2023 року о 09 год. 22 хв. з-під варти з залу суду негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376, 394, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 17.04.2023 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000951 від 27.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 129 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 146 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 129 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити покарання ОСОБА_4 у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, але не більше, ніж до 17.06.2023 року, зобов`язавши ОСОБА_4 з`являтися за першою вимогою до суду.

Звільнити ОСОБА_4 , затриманого 27.02.2023 року о 09 год. 22 хв. з-під варти з залу суду негайно.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» темно-сірого кольору у чохлі рожевого кольору, який передано ОСОБА_7 - залишити за ОСОБА_7 по приналежності.

Речові докази: автомобіль марки «Фольксваген», модель «Пасат», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, універсал, ключі від вказаного автомобіля, корпус від ключів,ь гаменець, всередині якого знаходиться свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля, власник - ОСОБА_10 , посвідчення водія ОСОБА_4 , банківська картка «Монобанку» № НОМЕР_3 , банківська картка «А-банку» № НОМЕР_4 ; банківська «Пумп» № НОМЕР_5 ; банківська картка «Укрсіббанк» № НОМЕР_6 ; банківська картка «Ілеал» № НОМЕР_7 ; банківська картка «приват банк» № НОМЕР_8 ; банківська картка «Спортбанк» № НОМЕР_9 ; грошові кошти в сумі 1565 грн, колесо від автомобіля які передані на зберігання ОСОБА_10 - залишити за ОСОБА_10 та ОСОБА_4 по приналежності.

Речовий доказ: DVD-R диск білого кольору із записом з камер «Безпечне місто», який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: фрагменти волосся, сліди папілярних ліній, слід протектора шини, 2 сл.п.уз та конверт, дактилокарту, які передано до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанцій № 403 від 30.03.2023 року, № 401 від 30.03.2023 року, № 402 від 30.03.2023 року - знищити.

Речовий доказ: мобільний телефон «Samsung», модель «А52», чорного кольору в заблокованому стані, який передано до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області - повернути ОСОБА_4 по приналежності.

Стягнути з ОСОБА_4 за проведення судових експертиз № СЕ-19/111-23/13331-ТР від 17.03.2023 року в розмірі 2265,36 грн; № СЕ-19/111-23/14857-Д від 22.03.2023 року в розмірі 1321,46 грн; № СЕ-19/111-23/14975-Д від 22.03.2023 року в розмірі 1321,46 грн відповідно до вимог ст. 122 КПК України на користь держави в повному обсязі.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику та потерпілій.

Суддя: ОСОБА_11