Справа № 158/768/23 Провадження №11-сс/802/159/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

володільця майна ОСОБА_8 ,

представника володільця майна ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000121 за апеляційною скаргою прокурорана ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської областівід 22 березня 2023 року якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2023 року на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_11 , про арешт трактора марки «Т-25», реєстраційний знак « НОМЕР_1 », гужової підводи, бензопили марки «STIHL», власником яких являється ОСОБА_12 , бензопили марки «SHTIHL», власником якої являється ОСОБА_8 , які було вилучено в ході проведення обшуку 17.03.2023 року, на території домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово позбавивши власника можливості відчужувати, користуватись та розпоряджатись вилученим майном.

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської областівід 22 березня 2023 року клопотання слідчого задоволено частково.

Накладено арешт на бензопилу марки «STIHL», власником якої являється ОСОБА_12 , бензопилу марки «SHTIHL», власником якої являється ОСОБА_8 , які було вилучено в ході проведення обшуку 17.03.2023 року, за місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , тимчасово позбавивши власника можливості відчужувати, користуватись та розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні. Накладено арешт на транспортний засіб, а саме трактор марки «Т-25», реєстраційний знак « НОМЕР_1 », гужову підводу, власником яких являється ОСОБА_12 , які було вилучено в ході проведення обшуку 17.03.2023 року за місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_12 тимчасово позбавивши власника можливості відчужувати вказане майно до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні. Передано транспортний засіб, а саме трактор марки «Т-25», реєстраційний знак « НОМЕР_1 », гужову підводу на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_8 . Попереджено ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність, передбачену ст.388 КК України. В задоволенні решти клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вищевказану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, володільця майна та його представника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечили, пояснення слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.

З апеляційної скарги вбачається, що прокурор фактично оскаржує судове рішення в частині заборони користування і розпорядження трактором марки «Т-25», реєстраційний знак « НОМЕР_1 », гужовою підводою, власником яких являється ОСОБА_12 . В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому апеляційному перегляду відповідно до положень ст.404 КПК України не підлягає.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170 173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Колегією суддів встановлено, що будь яких обставин, які б свідчили про необхідність накладення арешту на трактор марки «Т-25», реєстраційний знак « НОМЕР_1 », гужову підводу, власником яких являється ОСОБА_12 в розумінні заборони права володіти, та користуватися майном, а також передачі вищевказаних трактора та гужової підводи на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_8 не вбачається, оскільки у кримінальному провадженні ризиків знищення чи пошкодження майна не встановлено, а тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді в цій частині.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а відповідно до п.6 і наслідки арешту майна для третіх осіб.

Частиною 4 статті 173 КПК України також передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вимоги ч.ч.1, 2 ст.100 КПК України регламентують, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, дослідивши усі вказані обставини в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що трактор марки «Т-25», реєстраційний знак « НОМЕР_1 », гужова підвода хоча й мають значення речового доказу для кримінального провадження, проте накладення на них арешту із забороною користування буде суперечити положенням вищевказаних статей КПК України, а тому повернув вказане майно власнику на відповідальне зберігання до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Отже, підстав для скасування судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст.170-173, 376, 404-405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської областівід 22 березня 2023 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: