КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001564 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дієвим каяттям, а кримінальне провадження № 0001564 щодо неї закрито.

Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 вчинила кримінальні правопорушення, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінальних проступків, та не відносяться до корупційних _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/1147/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Категорія: ч. 1 ст. 358 КК України Доповідач ОСОБА_1

злочинів, визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, вчинила вперше інкриміновані їй правопорушення, активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, матеріальної шкоди її діями не завдано, тому вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, відповідно до положень ст. 45 КК України, а кримінальне провадження відносно неї підлягає закриттю.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , вважаючи ухвалу суду незаконною через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що однією з обов`язкових умов для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України є вчинення кримінального проступку або необережного злочину, крім корупційних злочинів, вперше.

При цьому особою, яка вчинила злочин вперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів вищевказаної тяжкості, які утворюють сукупність, не перешкоджає для застосування ст. 45 КК України лише за умови, що вони не складають реальної сукупності.

Як встановив суд першої інстанції, обвинувачена вчинила кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Тому суд першої інстанції неправомірно дійшов висновку про наявність в інкримінованих ОСОБА_7 діяннях ознак саме ідеальної сукупності злочинів та про можливість звільнення останньої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, оскільки, вирішуючи питання про те, чи має місце у цьому провадженні вчинення кримінального правопорушення вперше, суд не врахував, що ОСОБА_7 обвинувачено у вчиненні в різний час двох окремих кримінальних правопорушень, що становить реальну сукупність.

Отже, судом було допущено неправильне тлумачення положень ст. 45 КК України, яке суперечить точному змісту закону і є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Подібна позиція висловлена в постанові Верховного суду від 12.08.2020 у справі № 127/31068/19.

При цьому зазначає, що, незважаючи на відсутність формальних підстав для скасування рішення місцевого суду з призначенням нового судового розгляду, з огляду на положення ст. 412 та ст. 415 КПК України, слід застосувати положення ч. 6 ст. 9 КПК України, з підстав неоднозначного регулювання питання кримінального провадження, коли застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Таким чином, вважає, що суд допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність та обґрунтованість судового рішення, що, відповідно до вимог ст. 412 КПК України, є підставою для скасування такого рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення обвинуваченої та її захисника проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Під вчиненням злочину вперше у ст. 45 КК України розуміється, що особа раніше не вчинила будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, про що на практиці свідчить відсутність: в особи непогашеної або незнятої судимості за раніше вчинене кримінальне правопорушення; кримінального провадження, порушеного у зв`язку із вчиненням особою будь-якого кримінального правопорушення. Особою, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення, з юридичної точки зору слід також визнавати особу, яка раніше хоч і вчинила кримінально-каране діяння, але: була виправдана судом за пред`явленим обвинуваченням; була правомірно звільнена від кримінальної відповідальності; була реабілітована; була засуджена без призначення покарання або звільнена від покарання; відбула покарання за діяння, злочинність і караність якого усунена законом.

При цьому вчинення триваючого або продовжуваного кримінального правопорушення, двох або більше кримінальних правопорушень відповідної класифікації (кримінальних проступків, необережних нетяжких злочинів), які утворюють сукупність не перешкоджає для застосування ст. 45 КК України, лише за умови, що вони не складають реальної сукупності.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Приймаючи рішення про задоволення вказаного клопотання прокурора та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції послався на те, що вона вчинила кримінальні правопорушення, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінальних проступків, та не відносяться до корупційних злочинів, визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, тобто вчинила вперше інкриміновані їй правопорушення, активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, матеріальної шкоди її діями не завдано, зважаючи на що дійшов висновку, що вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям.

Між тим, як убачається з матеріалів провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних проступків за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме, у пособництві в підробленні офіційного документів, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою, а також у використанні завідомо підробленого документа.

Відповідно до положень ст. 33 КК України, якщо особою вчинено два або більше, передбачених різними статтями КК України або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, кримінальних правопорушень, за жодне з яких її не було засуджено, вчинене визнається сукупністю кримінальних правопорушень.

Сукупність кримінальних правопорушень може бути ідеальною та реальною.

Аналізуючи ухвалу суду першої інстанції, слід дійти висновку, що суд першої інстанції, хоча й не зазначив, але фактично встановив, що вказані кримінальні правопорушення утворюють ідеальну сукупність.

Однак із таким висновком суду першої інстанції, на правильності якого під час апеляційного розгляду наполягала і сторона захисту, вказуючи, що ОСОБА_7 вчинила пособництво у підробленні документу з метою його використання і тому й використала цей документ, колегія суддів погодитись не може, оскільки ідеальна сукупність має місце, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено різними статтями КК України чи різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу. Ознаками ідеальної сукупності є вчинення кримінальних правопорушень: а) одним діянням; б) в одному місці; в) одночасно; г) за наявності усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними статтями КК України чи різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу.

Натомість реальна сукупність кримінальних правопорушень має місце в тому разі, коли особа в різний час (окремими) діяннями вчиняє два або більше кримінальних правопорушень, які мають різні склади і кваліфікуються окремо.

Реальна сукупність має місце і в ситуації більш тісного взаємозв`язку кримінальних правопорушень - складових реальної сукупності, а саме коли одне кримінальне правопорушення є умовою для вчинення іншого, тобто для використання підробленого документу особа направила свої протизаконні дії на його отримання, а саме - наданням власних анкетних данних невстановленій органом досудового розслідування особі сприяла вчиненню неправомірних дій, а потім використала цей підроблений документ.

Проте зазначена обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції, тоді як це має суттєве значення для правильного застосування кримінального закону, оскільки за вищевказаних обставин підозрювану ОСОБА_7 не можна вважати особою, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд у своїх постановах від 27 листопада 2018 року (справа № 442/4031/17) та від 12 серпня 2020 року (справа № 127/31068/19).

Отже, рішення суду першої інстанції про наявність підстав для застосування ст. 45 КК України та звільнення підозрюваної ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, та закриття провадження у справі не можна визнати обґрунтованим, а тому воно в силу п. 4 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону при закритті кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України та закриття кримінального провадження щодо неї скасуванню, з призначенням нового розгляду даного провадження в суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року, якою звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дієвим каяттям, а кримінальне провадження № 0001564 щодо неї закрито, - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3