Провадження №1-кс/193/27/23
У Х В А Л А

іменем України

02 лютого 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка заяву ОСОБА_3 про відвід судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000177 від 11.06.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопоруушення, передбаченої ст.128 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2023 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді цього суду ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0000177.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 січня 2023 року заява про відвід судді передана для розгляду судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування своєї заяви про відвід судді ОСОБА_5 заявниця зазначила, що вона є потерпілою у вищевказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 128 КК України. 16.01.2023, після початку судового розгляду наведеної справи головуюча суддя ОСОБА_5 у присутності чотирьох працівників суду висловила свою упереджену думку щодо вирішення цієї справи. Зокрема, вона заявила при свідках, що «їй (тобто потерпілій) повинно бути соромно ходити до суду і вимагати покарання та відшкодування із підсудної».

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 підтримали заяву про відвід судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від розгляду вищевказаного кримінального провадження, наполягали на її задоволенні, надаючи пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві. Водночас доповнили, що суддею ОСОБА_5 порушуються розумні строки розгляду цієї справи, крім того остання тривалий час зволікала з ухваленням рішенням про визнання ОСОБА_3 потерпілою та наданням у подальшому відповідної ухвали, що також свідчить про упередженість цієї судді.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про розгляд цієї заяви, на судовий її розгляд не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 на судовий розгляд справи теж не з`явилися, однак від захисника надійшла до суду письмова заява про можливість розгляду справи за його та обвинуваченої відсутності. Питання про відвід головуючої судді залишив на розсуд суду.

Суддя ОСОБА_5 , повідомлена заздалегідь та належним чином про розгляд відводу стосовно неї, пояснень по суті заяви суду не надала.

Суд, заслухавши доводи заявниці, її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 80 КПК України, відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), заява № 9186/80, рішення від 26.10.1984 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «навіть видимість може бути важливою» … «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (п. 26). Тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

У справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини вказує на те, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас слід враховувати те, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

З допиту у якості свідків у судовому засіданні працівників апарату, зокрема секретаря судового засідання та помічника судді ОСОБА_5 ОСОБА_8 та відповідно ОСОБА_9 , видно, що дійсно 16.01.2023 ОСОБА_3 після розгляду справи зайшла до приймальної судді ОСОБА_5 , де вони стали між собою розмовляти. Зокрема, ОСОБА_8 повідала, що суддя ОСОБА_5 звернувшись до ОСОБА_3 сказала їй «скільки Ви можете сюди ходити, Вам не соромно», у якому контексті це було сказано вона не знає. Свідок ОСОБА_9 , повідомила, що вона була у сусідньому кабінеті, вона чула якусь розмову між суддею ОСОБА_5 та ОСОБА_3 через відкриті двері, але змісту цієї розмови вона не пам`ятає, оскільки у цей момент була зайнята своєю роботою.

При розгляді заяви про відвід, суд не вправі оцінювати поведінку судді під час судового провадження та поза його межами, у тому числі зволікання з прийняттям конкретного процесуального рішення та загалом затягування розгляду справи, оскільки оцінка відповідності поведінки судді правилам суддівської етики до компетенції суду не входить.

Твердження потерпілої у зневажливих висловлюваннях на її адресу, допущені суддею нетактовність та неповагу до учасників процесу, на думку суду, носить суб`єктивний характер та є необґрунтованим.

Таким чином, під час розгляду заявленого відводу судді ОСОБА_5 судом не було встановлено обставин, передбачених положеннями ст. 75, 76 КПК України, які можуть вплинути на прийняття суддею не об`єктивного рішення, не встановлено обставин, що призведуть до виникнення сумнівів щодо її неупередженості, тобто які б виключали можливість участі судді ОСОБА_5 у даному судовому провадженні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява заявника ОСОБА_3 про відвід судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 у зазначеному кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 75,76, 80-82 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000177 від 11.06.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопоруушення, передбаченої ст.128 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1