ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/158/23 Справа № 698/493/18 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_5 ОСОБА_10 ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0000076 від 12.03.2018 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 грудня 2022 року, якою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 18 лютого 2023 року, включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження №0000076 від 12.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.289 КК України.

У судовому засіданні 20 грудня 2022 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси продовжено відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 18 лютого 2023 року, включно.

Продовжуючи даний запобіжний захід, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які є достатніми для переконання, що існують підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не зможе запобігти тим ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування.

При цьому, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.289 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років та неодноразово не з`являвся в судові засідання, а тому судом розцінено його дії, як спробу ухилитися від суду.

Разом із зазначеним, місцевим судом враховано, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а тому суд прийшов до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходив з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 грудня 2022 року та звільнити його з-під варти.

Вважає, що прокурором не надано жодного доказу його причетності до скоєння злочину.

Зазначає, що на його та захисника клопотання щодо зміни арешту на більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт, прокурор посилається на те, що обвинувачений може переховуватися.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора ОСОБА_10 про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , в порядку ст.331 КПК України, було врахував норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження. При продовженні обвинуваченому ОСОБА_9 зазначеного запобіжного заходу місцевим судом також враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.289 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, при цьому ОСОБА_9 неодноразово, без поважних причин, не з`являвся до суду в судові засідання, будучи належним чином про них повідомленим, що свідчить про ухилення ним від суду.

Крім того із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який моменту затримання не був працевлаштований, не мав законного стабільного джерела доходів, що свідчить про наявність ризику вчинення ОСОБА_9 нових корисливих злочинів за умови перебування його на волі.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_9 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою є необґрунтованим та невиправданим.

Неприйнятними на думку колегії суддів є доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що прокурором не надано жодного доказу його причетності до скоєння злочину, так як вагомість доказів, наданих стороною обвинувачення, підлягає оцінці в ході розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 також посилається на те, що на його та захисника клопотання щодо зміни арешту на більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт, прокурор посилається на те, що обвинувачений може переховуватися.

Колегія суддів вважає зазначені доводи апеляційної скарги неспроможними, оскільки відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). На думку колегії суддів, з врахуванням сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, обрання останньому менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_9 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_9 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з мотивів, наведених в ній, та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 грудня 2022 року, якою, якою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 18 лютого 2023 року, включно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді