ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/4054/18 Номер провадження 11-кп/814/2540/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000697 від 06.04.2018, № 0001047 від 20.06.2019, 0000810 від 14.05.2019, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, раніше судимого,

строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 16 січня 2023 року включно.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, районний суд посилається на те, що підстави, за яких судом було застосовано і продовжено щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обставини, які при цьому враховувались, не змінились, а ризики не зменшилися, у зв`язку з чим вважав, що підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відсутні.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданих апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та в його інтересах адвокат ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

На обґрунтування апеляційних вимог посилаються на недоведеність ризиків та вказують, що всі свідки, потерпілі допитані, що спростовує ризик впливу на потерпілих та свідків.

Крім того вказують, що судом не враховано вимоги ст. 178 КПК України, а саме не враховано наявність міцних соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого матері - пенсіонерки, яка є інвалідом 2 групи, не піднімається з ліжка, за нею необхідний постійне піклування та має постійне місце проживання.

Обвинувачений вказує на порушення його прав, у зв`язку з тривалим розглядом справита що він перебуває під вартою близько чотирьох років.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з підстав у них наведених. Прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явився, звернувся із заявою про розгляд скарг у його відсутність та заперечив проти задоволення скарг.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000697 від 06.04.2018, № 0001047 від 20.06.2019, 0000810 від 14.05.2019, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

18.11.2022 ухвалою Київського районного суду м. Полтави клопотання прокурора задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, що обґрунтовується можливістю призначення покарання за вчинені злочини у виді позбавлення волі на тривалий термін, що може викликати загрозу втечі ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_7 немає постійних джерел доходу і засобів для існування, ніде не працює, неодноразово судимий за умисні злочини корисливої спрямованості, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, а тому може повернутися до протиправної діяльності.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а обвинуваченим та захисником не наведено в апеляційних скаргах доводів які б переконали у зворотному.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

Доказів того, що на утриманні обвинуваченого перебуває мати інвалід 2 групи, стороною захисту не надано.

Поміж тим, апеляційним судом встановлено, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, районним судом не дотримано вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, якими передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, належним чином не вмотивував таке рішення.

Обставин, які б давали право не визначати розмір застави згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, апеляційним судом не встановлено, а тому колегія суддів вважає за необхідне, разом з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити ОСОБА_7 заставу.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за умисні злочини корисливої спрямованості, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, знов вчинив корисливі злочини, на шлях виправлення не став, а тому колегія суддів вважає що необхідним і достатнім буде застава у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що повинна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду та зможе запобігти існуючим ризикам.

Колегія суддів також погоджується з доводами обвинуваченого щодо тривалого тримання під вартою та рекомендує районному суду вжити заходів з метою здійснення оперативного, об`єктивного розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в розумні строки.

З огляду на викладене, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в частині не визначення застави скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_7 альтернативний вид запобіжного заходу заставу у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 грн.

В разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-не змінювати місця проживання без згоди слідчого, прокурора або суду;

-з`являтися за першим викликом слідчого, прокурора або суду;

-утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.

В іншій частині ухвалу районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 Герасименко ОСОБА_8 Корсун ОСОБА_9