СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/839/23
ун. № 759/3140/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001475 від 17.12.2012 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності,-

В С Т А Н О В И В :

До Святошинського районного суду міста Києва 20.02.2023 року надійшло клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0001475 від 17.12.2012 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обгрунтування клопотання прокурор вказує, що СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001475 від 17.12.2012 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

У ході досудового розслідування проведено дії, направлені на встановлення обставин вчинення даного злочину та особи, яка його вчинила.

Встановлено, що ОСОБА_5 , 01.02.2006 року, приблизно в 20 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, знаходячись біля будинку № 1 по вул.Депутатській в м.Києві, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров"я, відкрито викрав чуже майно, яке належить неповнолітньому ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Нокіа 2600» вартістю 420 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 50 гривень, на рахунку якої на момент викрадення грошей не було, завдавши при цьому матеріальну шкоду на загальну суму 470 гривень.

06.03.2006 слідчим СВ Святошинського РУ ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_7 винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 як обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та обвинуваченого оголошено в розшук, досудове розслідування у зв`язку з чим зупинено.

Після набрання чинності новим КПК України (2012), до ЄРДР було внесено відомості за вищенаведеним фактом за №0001475 від 17.12.2012.

У подальшому, 30.01.2013 старшим слідчим СВ Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням із прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_9 складено і підписано повідомлення про підозру неповнолітньому ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Разом з тим, повідомлення про підозру ОСОБА_5 фактично не було вручено та не роз`яснено права підозрюваної особи у кримінальному провадженні, а від так останній не здобув статусу підозрюваного відповідно до вимог КПК України, фактично порядок вручення повідомлення про підозру підозрюваній особі дотримано не було.

Так, відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України. Зокрема, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Слід зазначити, що положенням норм статтей 276, 277, 278 КПК України не вичерпують зміст діяльності під час повідомлення особі про підозру, бо системне тлумачення норм КПК вказує також на те, що, крім названих дій, під час процесуальної діяльності, пов`язаної зі здійсненням повідомлення про підозру, слідчий та/або прокурор зобов`язані встановити точне місцезнаходження особи і саму особу, якій має бути вручено повідомлення про підозру; роз`яснити права підозрюваному, що є невід`ємним обов`язковим етапом процедури повідомлення про підозру. При чому, на прохання підозрюваного, після повідомлення про його права слідчий, прокурор зобов`язані детально роз`яснити кожне із вказаних прав.

Згідно ст.ст. 277, 278 КПК України повідомлення про підозру складається, підписується та вручається, а у разі неможливості такого вручення направляється у спосіб, визначений для вручення повідомлень.

Вивченням матеріалів кримінального провадження №0001475 встановлено відсутність доказів того, що останньому вручено повідомлення про підозру у порядку та спосіб, передбачений ст.ст. 276-279 КПК України.

Крім цього, неповнолітньому ОСОБА_5 на момент повідомлення про підозру не забезпечено участь захисника відповідно до вимог ст.52 КПК України. Відсутність захисника, участь якого з моменту встановлення факту неповноліття особи, є обов`язковою, є грубим порушенням права на захист.

Так, відповідно до ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального провадження у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою.

Отже, недотримання права на захист безумовно є істотним порушенням права неповнолітнього та, як наслідок, призводить до визнання доказів зібраних під час досудового розслідування недопустимими.

Відповідно до положень ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Також, ч. 1 ст. 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Так, в порушення вимог ст.488 КПК України, неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не забезпечено участь законних представників.

Таким чином, за результатами здійснення нагляду за досудовим розслідуванням у кримінальному провадження № 0001475 встановлено, що слідчі та процесуальні дії, проведені з участю неповнолітнього на той час підозрюваного/обвинуваченого ОСОБА_5 - проведені з порушенням вимог чинного законодавства України так як істотно порушують права неповнолітнього підозрюваного/обвинуваченого, а відповідно, являються недопустимими і не можуть були використані як докази в суді для доведення винуватості особи в суді і на даний час вичерпані можливості їх отримання.

На підставі викладених обставин 15.02.2023 постановою прокурора у кримінальному провадженні прийнято рішення про закриття кримінального провадження відносно особи.

Під час досудового розслідування проведено ряд слідчих дій, однак встановити особу, яка причетна чи скоїла кримінальне правопорушення не вдалося, повідомлення про підозру не здійснено.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Під час досудового розслідування проведено ряд слідчих дій, однак встановити особу, яка причетна чи скоїла кримінальне правопорушення не вдалося, повідомлення про підозру не здійснено.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

У постанові Верховного Суду від 22.04.2021 року ( справа № 130/38/20, провадження №51-4787км20) ухваленій колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказано, що системне тлумачення ст. 49 КК України вказує на імперативність цієї норми кримінального закону, а тому суд, встановивши наявність підстав для застосування положень зазначеної статті, зобов`язаний закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог п.4 ст.49 КК України особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минув строк десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 186 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

За період досудового розслідування жодній особі у вказаному кримінальному провадженні повідомлення про підозру не оголошувалось.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України віднесено до тяжкого злочину, при цьому санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Враховуючи, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України вчинено 01 лютого 2006 року та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, і на теперішній час особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення не встановлено та закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, який відповідно до ст. 49 КК України становить десять років з дня вчинення тяжкого злочину, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України дане кримінальне провадження закрити.

Керуючись ст. 12, 49 КК України, ч.4 ст. 284, 369, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності задовольнити.

Кримінальне провадження №0001475 від 17.12.2012 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України закрити у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1