Справа №949/1436/22
Провадження №1-кс/949/220/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалах кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000201 від 28 жовтня 2022 року відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 296 КК України
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше несудимого,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, в провадженні слідчого відділення ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 від 28 жовтня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 296 КК України.
У ході здійснення досудового розслідування встановлено, що 28 жовтня 2022 року приблизно об 11 год. 30 хв., точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_4 у групі з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у громадському місці приміщенні магазину «Продукти», розташованому в с. Переброди по вул. Миру Сарненського району Рівненської області, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих правил поведінки і моральності в громадських місцях, прагнучи показати свою зневагу та перевагу у фізичній силі, діючи з особливою зухвалістю, умисно, шляхом нанесення ударів, заздалегідь підготовленими предметами, схожими на металеві прути, безпричинно нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які спричинили останнім фізичного болю.
Слідчий зазначає, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме: допитом потерпілого ОСОБА_10 , допитом свідка ОСОБА_11 , допитом ОСОБА_12 , допитом ОСОБА_13 , допитом ОСОБА_14 , а також протоколом обшуку від 31.10.2022, в ході якого у житлі та господарстві ОСОБА_4 було виявлено та вилучено газовий балончик марки «Терен 4», мотопомпу кустарного виробництва та базі двигуна «Mercedes-benz» та 4 металеві жердини довжиною 2 м кожна та протоколом обшуку від 31.10.2022, в ході якого у житлі та господарстві ОСОБА_8 було виявлено та вилучено 2 металеві палиці довжиною 0,5 м кожна.
03 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Слідчий, викладаючи обставини, на підставі яких дійшов висновку про наявність вказаних ризиків, послався на те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки санкцією ч. 4 ст. 296 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, а тому тяжкість вказаного покарання, слідчий розглядає, як підставу, що може спонукати до втечі.
Обґрунтування ризику - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином являється те, що ОСОБА_4 являється офіційно непрацюючою особою, яка не має постійного джерела доходів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень та опір працівникові правоохоронного органу.
При цьому, обґрунтовуючи ризик - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий вказує, що ОСОБА_4 проживає в одному населеному пункті разом із іншими особами, яким було спричинено тілесні ушкодження в ході хуліганських дій та особами, які не брали участі в хуліганстві, а являлись свідками вчинення правопорушення та за рахунок «авторитету», якого набув за час свого проживання в с. Переброди та вчинення за цей час, як кримінальних так і адміністративних правопорушень, може схиляти свідків до відмови від дачі показів, а також подальшої зміни цих показів під час досудового розслідування.
Разом з тим, обґрунтуванням ризику - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , на думку слідчого являється те, що дана особа раніше вже притягувалась до кримінальної відповідальності, а крім того, конфлікт із протилежною групою осіб, яка брала участь в подіях, які мали місце 28 жовтня 2022 року набув триваючого характеру та тягнеться більше 10 днів і за цей час до органу досудового розслідування надійшло більше 10 повідомлень про конфлікти, серед яких учасником являється і ОСОБА_4 , то цілком ймовірно, що останній може продовжувати злочин, а саме хуліганство, або вчинити нове кримінальне правопорушення.
Отже, як вказує у клопотанні слідчий, вказаним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_4 , окрім як тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання, просить про його задоволення з тих самих мотивів, на які посилається слідчий та вказує на те, що із врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та захисники - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання.

Водночас стороною захисту зазначено, що підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу не вбачають. Свою позицію обґрунтували тим, що слідчим і прокурором не надано будь-яких достовірних доказів про ризики, які існують чи потенційно можуть виникнути. Тому рахують, що доцільніше буде обрати ОСОБА_4 менш суворий запобіжний захід, так як підозрюваний не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, він має постійне місце проживання і житло, офіційно зареєстрований, має родину, одружений, на утриманні у нього знаходиться малолітня дитини, є таким, що несудимий, користується повагою та авторитетом серед односельчан. Вважають, що обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту буде достанім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовують його доводи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК україни, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців, наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію підозрюваного, його майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір завданої майнової шкоди та ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, 28 жовтня 2022 року та 29 жовтня 2022 року СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 та розпочато досудове розслідування за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України - тяжким злочином.

03 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення є докази на які посилається слідчий та які додані до клопотання, а саме: рапорт про прийняття повідомлення про вчинене правопорушення, протокол допиту потерпілого, протоколи допиту свідків, протокол обшуку та іншими доказами в своїй сукупності на які вказував у судовому засіданні прокурор.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в клопотанні, на даному етапі досудового розслідування даного кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "К.Г. проти Німеччини" - "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Разом з тим, обставиною, яка враховується слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний намагається вчинити дії, передбачені вимогами ч. 1 ст.177 КПК України.
Слід зауважити, що ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинно бути обрано такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.
Тому, аналізуючи вказані у клопотанні слідчим та підтримані у судовому засіданні прокурором ризики, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено наявність всіх тих ризиків, про які йдеться у клопотанні.
При цьому, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, з урахуванням конкретних обставин вчиненого злочину та його наслідків, а також правової позиції Верховного суду у зазначеній категорії справ, останній може зникнути та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим, в частині наявності ризиків незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які, як вбачається з матеріалів клопотання, вже дали покази та для запобігання чому достатньо офіційно заборонити підозрюваному спілкуватися з ними, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість вказаних ризиків, оскільки стороною обвинувачення жодним чином не умотивовано на підставі та у зв`язку з якими обставинами, сторона обвинувачення прийшла до вказаних переконань, а наведені у клопотанні твердження сторони обвинувачення наповнені лише формальним змістом та є надуманими, оскільки заявляючи про наявність зазначених ризиків, ні слідчий, ні прокурор, не доводять ці обставини належними засобами.

Виходячи із порівняльного аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою, як запобіжного заходу, прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено лише обставини встановлені в п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У той же час, при врахуванні тяжкості злочину потрібно враховувати раціональний зміст та ступінь суспільної небезпечності цієї особи, який дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечило 6 презумпції невинуватості.
Зазначене також стверджується і рішенням Конституційного суду України від 08 липня 2003 року, зі змісту якого вбачається, що сам по собі факт здійснення, навіть, тяжкого злочину не є беззастережною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

У цьому ключі послідовною та логічною є позиція ЄСПЛ, яка зводиться до наступного: наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі тяжкість покарання не може бути виправданням утриманню під вартою.
Отже, застосування суворого запобіжного заходу повинно оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, аби попереднє ув`язнення не виявилось невиправданим.
Підстави, які наведені в клопотанні слідчого, якими обґрунтовується необхідність обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , носять імовірний характер, та не всі ризики були обґрунтовані в судовому засіданні.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За вказаних обставин, слідчий суддя не може констатувати, що слідчий, прокурор довів наявність обставин, які виправдовуватимуть перебування підозрюваного під вартою, що в силу ч. 4 ст. 194 КПК України є підставою для залишення клопотання без задоволення та застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування найбільш суворого запобіжного заходу не може бути обумовлене лише міркуваннями тяжкості діяння та суворістю припустимого покарання.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, який, на думку слідчого судді, забезпечить належну подальшу його процесуальну поведінку.
Тому, слідчий суддя вважає, що достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного є більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, який полягатиме у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово та виконання умов якого зможе запобігти ризикам на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні.
Відповідно до приписів ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Отже, викладені в клопотанні слідчого обставини не дають підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте, свідчать про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягатиме у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що відповідатиме меті та завданням кримінального провадження, та в повній мірі узгоджуватиметься з нормами національного законодавства.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 183, 193, 194, 196, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000201 від 28 жовтня 2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289, частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк два місяці, тобто до 08 січня 2023 року, наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання чи фактичного перебування;
3) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали два місяці, тобто до 08 січня 2023 року.

Ухвалу про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання Відділенню поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 11 листопада 2022 року о 14 год. 15 хв.

Слідчий суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1