Провадження № 1-кп/243/253/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001573 від 02.11.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївки Донецької області, громадянина України, працюючого на посаді молодшого оператора АЗС ТОВ «ТАУРУС ОЙЛ», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001573 від 02.11.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, оскільки є ризики того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, може впливати на свідків, оскільки їх анкетні дані відомі обвинуваченому з матеріалів кримінального провадження та вказані особи ще не були допитані безпосередньо в судовому засіданні. Також є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить той факт, що інкримінований ОСОБА_4 злочину, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, було вчинено ним в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про схильність до вживання ОСОБА_4 алкогольних напоїв, що, зі свого боку, є підґрунтям вчинення кримінальних правопорушень. Прокурор звертає увагу суду, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, він відповідає обставинам вчиненого кримінального правопорушення, матеріалам кримінального провадження, тим паче, внаслідок дій обвинуваченого було безпідставно та зухвало позбавлено життя громадянина ОСОБА_6 , що є найвищою цінністю, та в цьому випадку ані наявність, родини, наявність дитини, позитивної характеристики, офіційного працевлаштування не змогло запобігти вчиненню такого кримінального правопорушення. Тому, на цей час наявні ризики та тяжкість кримінального правопорушення обумовлюють подальше перебування ОСОБА_4 під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив не продовжувати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його реєстрації. Пояснив, що він раніше не судимий, має родину, маленьку дитину, яка потребує його захисту, має власний будинок, де й зареєстрований, офіційно працював, ніколи не був помічений в будь-яких бійках. Зазначив, що у нього наразі немає зв`язку з родиною та він взагалі не знає, де вони.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Додатково пояснив, що на теперішній час досліджені всі матеріали кримінального провадження, надані прокурором, та із вказаних документів провина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не доведена. З оголошених в судовому засіданні протоколів слідчих експериментів вбачається, що особи, з якими ці експерименти проводились, не зазначали, що ОСОБА_4 наносив будь-які тілесні ушкодженні потерпілому. Обвинувачений із самого початку досудового розслідування, а потім і в суді свою провину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнавав повністю. Три експертизи, надані суду містять суттєві недоліки, одна експертиза протирічить іншій. Щодо матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_4 , останній характеризується досить позитивно, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, прокурором не надано жодних доказів того, що ОСОБА_4 може скоїти правопорушення насильницького характеру. ОСОБА_4 має повноцінну родину, на момент скоєння кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , останній мав постійне місце роботи та мешкання, будь-яких скарг на нього до органів поліції не надходило. Крім цього, захисник вважає, що прокурором фактично не доведені ризики, на які він посилається. Відповідно до положень постанови Верховного Суду України, судом, при вирішенні питання про обрання або продовження застосування запобіжного заходу мають враховуватися не тільки ті доводи, що особа може скоїти або скоїла тяжкий злочин, а ризики, які мають бути належним чином доведені. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем реєстрації в м. Лиман Краматорського району Донецької області.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник, адвокат ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явились, надіслали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, зобов`язаний перевірити те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та за вчинення якого кримінальним Законом встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Враховуючи наведене вище, з огляду на вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою та могли свідчити, що стан здоров`я останнього виключає можливість його перебування в установі виконання покарань, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає реальними та доведеними ризики, визначені у п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та заявлені прокурором, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він достовірно обізнаний про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та може вирішити, що переховування від суду тягне менш тяжкі наслідки аніж процедура відбування покарання.

Крім того, суд вважає доведеним та таким, що не змінився на теперішній час, ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може впливати на свідків кримінального правопорушення, які ще не були допитані в судовому засіданні, та може змусити їх змінити на його користь надані в ході досудового розслідування свідчення, щоб в подальшому уникнути кримінальної відповідальності.

Що стосується заявленого стороною обвинувачення ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, суд вважає вказаний ризик не доведеним, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, суду не надано будь-яких відомостей, які можуть охарактеризувати обвинуваченого з компрометуючого боку, як то негативні характеристики з місця мешкання, місця роботи тощо, не надано будь-яких доказів, які можуть вказувати на схильність обвинуваченого до порушення Закону.

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту стосовно того, що надані прокурором докази не доводять провину обвинуваченого, оскільки наразі судом докази не оцінюються та не приймається рішення стосовно доведеності або недоведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Всі надані сторонами учасниками судового провадження докази будуть оцінюватися безпосередньо в нарадчій кімнаті на відповідній стадії судового розгляду.

Суд, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, розглянув і альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, які передбачені ст. 176 КПК України, в тому числі домашній арешт, на якому наполягає сторона захисту, однак, вважає, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слід також зауважити, що організація та контроль за дотриманням обвинуваченим обов`язків, які покладаються на особу при визначенні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в цьому випадку також можуть бути ускладнені тим, що м. Лиман Краматорського району Донецької області, де знаходиться місце проживання обвинуваченого, є прифронтовим містом, лінія фронту наразі не є сталою та в будь-який момент обстановка може змінитися, що може ускладнити в подальшому належний контроль правоохоронними органами за дотриманням обвинуваченим таких обов`язків та не забезпечить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту суду не надано.

Суд зважає на стрімке прагнення обвинуваченого повернутись додому, до родини, яке він висловлює майже на кожному судовому засіданні, як таке, що характеризує ОСОБА_4 з позитивного боку як добропорядного сім`янина, однак, в цьому випадку, з огляду на наявність зазначених вище ризиків, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не були спростовані стороною захисту, а також враховуючи тяжкість обвинувачення, суд вважає недостатнім застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, а отже, вважає, що є законні підстави для продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід може в подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки злочин був вчинений із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 314, 315, 371-372, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», строком на 60 днів, тобто до 21 травня 2023 року включно.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику та начальнику Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)».

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 23.03.2023 року о 13-50 год.

Суддя ОСОБА_1