ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1011/21

11 листопада 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Костопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вараш, Рівненської області, зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, із середньою освітою, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України;

за участю сторін кримінального провадженння:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_3 , 20 лютого 2021 року, о 01 год. 30 хв., знаходячись в будинку за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_3 , вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_5 , причиною якого стали раптово виниклі неприязні відносини, в ході якого, використовуючи ніж, умисно заподіяв останньому тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а саме наніс ОСОБА_5 один удар ножем в область живота останнього, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини та заочеревенного простору у вигляді різаної рани правої нирки, заочеревинної гематоми, гематоми та відриву брижі товстої кишки в ділянці печінкового кута, що супроводжувалося внутрішньочеревною кровотечою та кровотечою в заочеревенний простір.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, зазначив, що 20 лютого 2021 року, десь біля другої години ночі, коли він вже спав, його розбудила теща та повідомила, що до нього прийшли, якісь хлопці. Ішовши до дверей, через кухню, він почув розмову дружини з кимось, тоді взяв ніж, адже не знав хто там прийшов. В дверях, він, обвинувачений побачив високого хлопця, якого раніше не знав, потім з-за дверей хтось на нього почав летіти, наніс удар і він, обвинувачений, вдарив його ножем. Потім зрозумів, що це ОСОБА_5 , колишній чоловік його дружини. Після нанесення удару дружина крикнула, щоб він, обвинувачений кинув ніж, і йшов спати, що він і зробив. Десь через дві години приїхали працівники поліції. Вказав, що розкаюється у вчиненому, не бажав настання таких наслідків. Повідомив, що матеріальну шкоду потерпілому відшкодував частково у розмірі 5000 гривень.
Крім визнання вини, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України повністю підтверджується показами потерпілого, свідків та письмовими доказами досліджених під час розгляду справи.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що подія відбулася 20 лютого 2021 року. В цей день він працював у м. Житомир та мав намір поїхати до батьків. Замовив маршрутку на 19 год. 00 хв. із Житомира, та десь о 22 год. 30 хв. був у м. Костопіль. Маршрутки на село, де проживає його мама уже не їздили, а тому він вирішив переночувати у свого знайомого ОСОБА_8 . Будучи у ОСОБА_8 , вони, потерпілий та ОСОБА_8 , повечеряли, трохи випили. Згодом, він, потерпілий, сказав, що хоче поїхати до своєї колишньої дружини, відвезти подарунки дітям, оскільки уже три дні з ними не говорив і колишня дружина не виходить на зв`язок. Продовжуючи зазначив, що ОСОБА_8 виявив бажання поїхати з ним, але враховуючи, що останній був випившим з ними поїхав ще пасинок ОСОБА_8 - ОСОБА_9 . Повідомив, що він, потерпілий викликав таксі і вони поїхали у село Рокитне, на місці ОСОБА_9 пішов стукати у двері, а він, потерпілий залишився, щоб домовитися із таксистом, щоб той їх почекав. Повідомив, що двері для ОСОБА_9 відкрила мати ОСОБА_10 , розмови він не чув, коли він, потерпілий підійшов до дверей, то вже стояла ОСОБА_10 та її мати. Потім вийшов ОСОБА_3 , останній його штовхнув, і він, потерпілий штовхнув його у відповідь, після чого ОСОБА_3 пішов, і швидко повернувся, тоді він, потерпілий, почув, що хтось, напевно ОСОБА_9 , гукнув, що у обвинуваченого у руці ніж, який дійсно у нього був у лівій руці. Перебуваючи у прибудові ОСОБА_3 притулився до нього, потерпілого, і наніс йому один удар ножем у правий бік, коли ОСОБА_3 виняв ножа, то він, потерпілий відчув поколювання. Зазначив, що у веранді перебували обвинувачений, його колишня дружина ОСОБА_10 , її мати О. Прищепа та бабуся, а ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебували на дворі. Після того, як обвинувачений наніс йому удар, він, потерпілий відчув, що закололо і вийшов з веранди, пішов до машини, і вони всі, він, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та таксист поїхали. У машині він, потерпілий побачив ножове поранення, його відвезли до лікарні, де він пролежав 15 днів, також, вказав, що після поранення не працював ще три місяці.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що з потерпілим є добрими знайомими. Показав, що у той вечір коли сталася подія, точної дати та години він не пам`ятає, до нього зателефонував ОСОБА_5 , і попросив переночувати у нього, свідка, оскільки він їде у село до батьків, але на останню маршрутку не встиг, на що він, свідок, погодився. Далі коли приїхав ОСОБА_5 вони сіли вечеряти, трішки вжили алкоголю. За вечерею потерпілий сказав, що хоче відвідати своїх дітей, відвезти їм гостинці. Згодом, вони, свідок, потерпілий та пасинок свідка ОСОБА_9 , пішли у місто, де під`їхало авто червоного кольору, чи було це таксі, він не пам`ятає, і вони поїхали у село Рокитне, де проживає колишня дружина ОСОБА_11 з дітьми. Прибувши на місце вони, вільно, зайшли у двір, у двері постукав ОСОБА_12 , двері відкрила якась жінка, потім вийшла ОСОБА_13 , це колишня дружина ОСОБА_5 , між ними була розмова, однак змісту він не чув, згодом з будинку вийшов обвинувачений, і продовжив розмову з ОСОБА_5 . Свідок вказав, що розмова між потерпілим та обвинуваченим не була агресивною, між ними, швидше, була дискусія. Свідок зазначив, що ОСОБА_5 стояв у цей час на порозі будинку, однак зауважив, що він не постійно бачив потерпілого. Потім, він свідок пішов у автомобіль, і, згодом, у авто сіли ОСОБА_9 та потерпілий. Будучи в автомобілі ОСОБА_12 , запитав у ОСОБА_5 , чи той в порядку, оскільки він бачив ніж, і тоді, ОСОБА_5 підняв куртку і вони побачили кров. Викликали швидку і поліцію, їхали на зустріч швидкій, ОСОБА_5 був у свідомості, швидка відвезла ОСОБА_5 у лікарню.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив, що з обвинуваченим не знайомий, потерпілого знає. Показав, що взимку, точної дати та години не пам`ятає, він повернувся за місцем свого проживання, де на кухні сиділи та вечеряли його мама, вітчим ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_5 , чоловіки випивали. Згодом, коли уже була ніч, його вітчим і ОСОБА_14 вирішили поїхати до дітей останнього, та запропонували йому, свідку, поїхати з ними. Свідок вказав, що приїхав автомобіль і вони поїхали. Вказав, що із собою у ОСОБА_5 були лише солодощі для дітей. Приїхавши, він свідок постукав у двері будинку, двері відчинила старша жінка, згодом вийшла колишня дружина ОСОБА_5 , а після неї обвинувачений ОСОБА_3 . Вказав, шо він, свідок, стояв за два метри від порогу, ОСОБА_5 стояв на порозі, ОСОБА_3 біля дверей, між ними почалася штовханина, вони двоє, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , зайшли до веранди, і тоді, він, свідок почув крики старшої жінки: Ніж. Згодом, ОСОБА_5 вийшов, на порозі у нього повипадали гроші, він нагнувся їх позбирати, позбиравши вони сіли у автомобіль та поїхали. У машині він, свідок, запитав у ОСОБА_5 чи той в порядку, і тоді останній підняв куртку і побачили ножове поранення, зателефонували у швидку, їхали їй на зустріч, ОСОБА_5 частково втрачав свідомість. Свідок зазначив, що сам момент нанесення ножового удару потерпілому він не бачив, однак бачив замах руки ОСОБА_3 , у якій побачив ручку від ножа.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що обвинувачений ОСОБА_3 є її чоловіком, а потерпілий ОСОБА_5 - це її колишній чоловік. Зазначила, що після розірвання шлюбу, їхні з потерпіли діти залишилися проживати з нею, на час коли сталася подія вона проживала у с. Рокитне. В ночі коли трапилася подія, це вже було десь о 01 год. 30 хв., вона з обвинуваченим уже спали, до кімнати зайшов її дядько, який живе з ними, і сказав, що там, на дворі, приїхали якісь хлопці і кличуть Сашу, тобто обвинуваченого ОСОБА_3 , однак останній вже спав і вийшла вона, свідок. Вийшовши на поріг вона побачила ОСОБА_9 , який попросив, щоб вийшов ОСОБА_15 , на той момент вона не бачила, що приїхав потерпілий ОСОБА_5 , потім повернулася до будинку. Перебуваючи у будинку, вона, ОСОБА_10 , почула крики і вийшла у веранду, де у хаті побачила ОСОБА_5 та його п`яного друга ОСОБА_8 . Вийшовши вона, свідок, побачила штовханину між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , це було на порозі кухні, і вона після цього виштовхала ОСОБА_8 і ОСОБА_5 з будинку, і побачила у ОСОБА_3 ножа, попросила щоб той його поклав, а сама вийшла з будинку за хлопцями. Повідомила, що про те, що ОСОБА_5 було поранено ножем дізналася від працівників поліції, які приїхали згодом.

Свідок ОСОБА_16 , в судовому засіданні показав, що він є дядьком дружини обвинуваченого. Повідомив, що подія відбулася зимою. Так, тієї ночі він почув стукіт у двері, вийшов, включив світло і побачив двох чоловіків на дворі, молодший хлопчина попросив покликати ОСОБА_3 . Він, свідок, пішов до кімнати ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , і сказав, що там, якісь хлопці кличуть ОСОБА_17 , однак останній не захотів вийти, і вийшла ОСОБА_18 , після чого він, свідок, пішов спати. Згодом почув шорхіт, сварку, вийшовши побачив на веранді сестру ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , всі мовчали, і він, знову пішов спати. Вказав, що через деякий час приїхала поліція, і повідомили, що трапилося.

Свідок ОСОБА_19 , в судовому засіданні показала, що вона є мамою дружини обвинуваченого ОСОБА_3 . Вказала, що у ту ніч, коли трапилася подія десь біля першої години, вона чула, що ОСОБА_3 з кимось розмовляв по телефону. Потім, через деякий час, вона побачила, що ОСОБА_16 пішов до кімнати ОСОБА_3 і сказав, що там на дворі до нього прийшли якісь хлопці. ОСОБА_3 не захотів вийти і вийшла вона свідок, на дворі були хлопці, які просили покликати ОСОБА_17 , згодом останній вийшов. Вказала, що будучи у своїй кімнаті вона чула якусь розмову, потім вийшла до веранди, щоб закрити двері, оскільки було холодно. У веранді на порозі побачила двох хлопців, закриваючи двері побачила ОСОБА_20 , попросила, щоб той зайшов до веранди. Після того, як ОСОБА_5 зайшов, вона зачинила двері, обернувшись вже побачила, що ОСОБА_21 нагнувся і почав виходити, а у ОСОБА_3 у руці побачила ніж. Вказала, що ОСОБА_21 пішов до автомобіля, хлопці пішли за ним і вони поїхали. Згодом приїхала поліція і повідомили, що ОСОБА_20 було поранено ножем.

Також, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується:
- висновком експерта № 63 (експертиза почата 31 березня 2021 року року, закінчена 08 квітня 2021 року) відповідно до якого при зверненні за медичною допомогою гр-на ОСОБА_5 та подальшому стаціонарному лікуванні хірургічного відділення Березнівської лікарні з 20 лютого по 04 березня 2021 року діагностовано проникаюче ножове поранення черевної порожнини та заочеревинного простору у вигляді різаної рани правої нирки, зачеревинної гематоми, гематоми та відриву брижі товстої кишки в ділянці печінкового кута, що супроводжувалися внутрішньочеревною кровотечею та кровотечею в заочеревенний простір. В клінічному перебізі супроводжувалися гострою постгеморагічною анемією середнього ступеня важкості. Зазначені ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою від дії гострого предмета. Отримана ОСОБА_5 травма живота, в клінічному перебізі супроводжувалася загрозливим для життя явищами, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. За ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Опис поранення правої половини живота як ножове, тобто як таке що має ознаки дії гострого предмета, наявність раневого каналу що проникає в черевну порожнину та заочеревинний простір з пораненням печінки, цілком відповідає таким, що утворюються від дії ножа. (а.с. 153-156).
- протоколом огляду місця події від 20.02.2021 року (а.с.5-10) та фототаблицею до нього, згідно з якими при огляді житлового будинку, що знаходиться на території домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_3 , було вилучено ніж з руків`ям чорного кольору, на якому зафіксовано сліди бурого кольору схожі на кров, який відповідно до Постанови від 20.02.2021 року прилучений до кримінального провадження в якості речового доказу;
- висновком експерта № 38, відповідно до якого при судово-медичній експертизі гр-на ОСОБА_3 будь-яких ушкоджень (синців, саден, ран тощо) чи слідів іх загоєння на його тілі не відмічено (а.с.59);
- висновком експерта № 10 від 23.03.2021 року, у якому зазначено, що при судово-медичній експертизі ножа, вилученого в ході огляду місця події, виявлено кров та білок людини. При серологічному дослідженні вищевказаної крові виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО, характерні особі (особам) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, в тому числі потерпілому ОСОБА_5 (а.с.130-131);
- висновком судово-психіатричного експерта № 50/21, згідно якого ОСОБА_3 в момент вчинення інкримінованого йому злочину у тимчасовому хворобливому стані не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними та в стані фізіологічного афекту не перебував (а.с. 136-140);
Аналізуючи вказані докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для підтвердження вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 , 20 лютого 2021 року о 01 год. 30 хв. умисно спричинив ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а тому ці його дії суд, кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даними про винну особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставини, які помякшують покарання ОСОБА_3 є визнання вини та щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданого збитку

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів, слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України ближче до нижньої межі - 5 років позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім .

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, скарг від сусідів на нього не надходило.

Враховуючи сукупність обставини, що пом`якшують покарання і за міркуванням суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме визнання вини, щире каяття, а також приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні неповнолітніх дітей, розкався у вчиненому та запевнив суд, що він усвідомив свою провину, особисте ставлення до вчиненого, та те, що обвинувачений частково відшкодував потерпілому завдану йому шкоду, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 ККУкраїнию, що буде достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Крім того, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки у відповідності до пп. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 9591, 16 гривень витрат, понесених у зв`язку із лікуванням та 100 000,00 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Так, в обгрунтування позовних вимог зазначає, що внаслідок вчинення відповідачем 20 лютого 2021 року злочину він був змушений перебувати на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я упродовж 11 днів у зв`язку з чим поніс відповідні витрати на придбання ліків, загальна вартість витрат на лікування склала 9591,61 грн. Зазначає, що вказані витрати перебувають у причинному зв`язку між вчиненим ОСОБА_3 20 лютого 2021 року злочину і шкодою, що настала тому має бути відшкодована в повному обсязі особою, яка її завдала, тобто обвинуваченим. Також вказує, що загроза смерті, як і можливої втрати нирки заподіяла йому значних як фізичних, так і душевних страждань, заподіяну моральну шкоду оцінює у 100 000, 00 гривень.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_5 витрат, понесених у зв`язку із лікуванням, щодо стягнення 100 000, 00 грн. моральної шкоди заперечував, в цій частині визнав позов на 30 000 грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" із послідуючими змінами і доповненнями, при розгляді позову мають бути наведені докази, якими підтверджується шкода, а також наведені розрахунки сум, що підлягають стягненню.

Судом встановлено, що позивач у період з 20.02.2021 року по 04.03.3021 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Березнівська ЦМЛ, клінічний діагноз: проникаюче ножове поранення черевної порожнинита заочеревного простору. Різана рана правої нирки. Заочеревенна гематома. Гематома та відрив брижі товстої кишки в ділянці печінкового кута. Внутрішньо-черевна кровотеча та кровотеча в заочеревенний простір. Гостра постгеморагічна анемія середнього ступеня важкості (а.с.55).

З доданих до позовної заяви доказів, встановлено, що позивач поніс 9591,16 грн. - витрат на лікування, внаслідок вчинення відповідачем 20 лютого 2021 року відносно нього кримінального правопорушення (а.с.55-60).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення 9591, 16 грн. витрат, понесених у зв`язку із лікуванням є обгрунтованими та підлягають до задоволення, однак суд враховує, що обвинувачений частково відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, а саме на суму 5000 грн., тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення на суму 4591, 16 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У п. 3 постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п. 9 постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розглядаючи вимоги цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує, зокрема, що саме протиправними діями обвинуваченого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження, внаслідок чого ОСОБА_5 проходив відповідне лікування, що призвело до зміни його звичайного укладу та способу життя, витрачений час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану життя, а також обставини нанесення потепілому тілесних ушкоджень.

Враховуючи глибину і тривалість моральних страждань потерпілого , суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у 40 000 грн, що відповідає вимогам розумності та справедливості за обставин цього кримінального провадження.

Встановлено, що ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області № 564/406/21 від 22 лютого 2021 року було застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а саме на ніж з чорного кольору руків`ям, спортивні штани сірого кольору та спортивну кофту чорного кольору, фактичним власником, яких є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_3 .

Враховуючи приписи ст.174 КПК України, оскільки у застосуванні арешту вказаного майна відпала потреба, його належить скасувати.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосований.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 124, 349, 368, 373,374 КПК України, ст.50,65,66,67,75, ч.1 ст.121 КК України, ст.ст. 1166, 1167, 1168 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, поклавши здійснення такого нагляду за ОСОБА_3 на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 4 591 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто одну) гривню 16 копійок витрат, понесених у зв`язку із лікуванням та моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області № 564/406/21 від 22 лютого 2021 року на ніж з чорного кольору руків`ям, спортивні штани сірого кольору та спортивну кофту чорного кольору, фактичним власником, яких є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після набрання вироком суду законної сили речові докази:

- ніж з чорного кольору руків`ям, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 2 - знищити;

- спортивні штани сірого кольору та спортивну кофту чорного кольору, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 2 - повернути власнику ОСОБА_3 .

Вирок суду набирає законний сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1