Справа № 206/3388/21
Провадження № 1-кп/206/23/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

його захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000030 відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст.189, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст.189, ч. 2 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000030 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст.189, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст.189, ч. 2 ст. 189 КК України.

Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 без права внесення застави на строк 60 діб, оскільки існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив що йому нічого сказати.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та просила змінити запобіжний захід на домашній арешт, зважаючи на той факт, що заявлені ризики нічим не підтверджені, а стан здоров`я погіршився через умови утримання, та ОСОБА_6 необхідне лікування.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілого та його захисника, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ризиками, які суд оцінює у сукупності із тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, потерпілого, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Дані відносно особи обвинуваченого враховуються судом, як то соціальні зв`язки не має дітей на утриманні, не одружений, не працює, не має засобів до існування, вік та стан здоров`я, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою ОСОБА_6 , а також період його тримання під вартою, однак, вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюються у вчиненні особливо тяжкого злочину, в суді триває судове слідство, допитані потерпілий та свідок, однак дане не виключає можливості та необхідності їх додаткового допиту,а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином

Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд не може прийняти до уваги доводи захисника про те, що застосовування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, оскільки судом встановлено, що наведені прокурором ризики заслуговують на увагу. При цьому судом також береться до уваги той факт, що згідно повідомлення філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях від 18.11.2021 року на даний час ОСОБА_6 знаходиться під наглядом медичних працівників та йому рекомендоване оперативне втручання в плановому порядку.

Наразі в країні введено військовий стан, з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. До вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Отже, враховуючи вищевикладені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, та дані про його особу, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто до 26.03.2023 року включно, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Приймаючи таке рішення, суд також враховує попередню поведінку ОСОБА_6 під час судового засідання, який погрожував потерпілому в залі судового засідання фізичною розправою. Крім того, суду не надано доказів тому, що ОСОБА_6 за станом здоров`я не взмозі перебувати в установі.

Таке не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Крім того, суд вважає за недоцільне визначення розміру застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 177, 197,182, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 26 березня 2023 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено о 13 год. 40 хв. 25 січня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1