Справа №573/4/23
Номер провадження 1-кс/573/5/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування у кримінальному провадженні за №0000001 від 01.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білопілля, Сумського району, Сумської області, українця, громадянина України, із середньою професійною освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря психіатра не перебуваючого, з 2009 року перебуваючого на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю», раніше судимого Білопільським районним судом 23.04.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування показання з іспитовим строком 3 роки,

запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2022 старший слідчий відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим начальником Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що 31.12.2022 приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в кімнаті будинку за місцем свого проживання, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , де в нього виникла сварка зі своїм братом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розпиття спиртних напоїв ОСОБА_4 покинув домоволодіння, а ОСОБА_7 ліг спати.

В цей же день біля 16 год. 30 хв. у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на умисне заподіяння смерті ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, бажаючи настання смерті потерпілого, шляхом нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 взяв ніж, зайшов до кімнати будинку, розташованого за вищезазначеною адресою та наніс 8 ударів ножом в область тулубу та шиї ОСОБА_7 . Після цього, припинив протиправні дії. ОСОБА_7 було госпіталізовано до хірургічного відділення ЦМКЛ, де 01.01.2022 об 14 год. 28 хв. останній від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №2 від 02.01.2023, причиною смерті ОСОБА_7 є: «Недокрів`я внутрішніх органів, 8 інші уточнені травми живота, нижньої частини спини. Напад з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження».

01.01.2023 об 06 годин 17 хвилин ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

01.01.2023 о 10 годин 00 хвилин ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто вбивство, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

03.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про зміну підозри з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події від 31.12.2022 в ході якого було зафіксовано обстановку на місці події та вилучено знаряддя скоєння злочину - ніж зі слідами речовини бурого кольору схожої на кров; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що 31.12.2022 біля 17 год. 00 хв. у приміщенні будинку її будинку ОСОБА_4 спричинив ножові поранення ОСОБА_7 , допитами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які показали, що 31.12.2022 біля 19 год. 00 хв. до них додому прийшов ОСОБА_4 на якому були сліди схожі на кров та який розповів, що завдав ножових ударів ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, санкцією даної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Зокрема, після скоєння вказаного злочину ОСОБА_4 залишивши місце події та виїхав в інший населений пункт, а саме в м. Білопілля, де переховувався до моменту затримання працівниками поліції, незважаючи на те, що йому було достовірно відомо про наслідки його протиправних дій.

Отже, вказані факти не виключають, що останній може спробувати переховуватися від слідства та суду.

Також, підозрюваний, так і потерпілі й усі встановлені на даний час свідки вчинення вказаного кримінального правопорушення проживають у с. Цимбалівка та в м. Білопілля, а відтак у разі застосування відносно ОСОБА_4 менш обтяжливого покарання ніж тримання під вартою останній матиме можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків даної події, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, визначений за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 23.04.2021.

Отже, у ході досудового розслідування кримінального провадження за №0000001 від 01.01.2023 стосовно ОСОБА_4 зібрано достатньо доказів, які свідчать про вчинення ним особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про відповідну негативну репутацію, а також про те, що, перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури або суду чи чинити вплив на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні.

Таким чином, наявність наведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК свідчить про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід, який припинив би подальшу злочинну поведінку і повністю забезпечив виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Обставин, які могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, в ході досудового розслідування не встановлено.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала із зазначених вище підстав, вважає, що менш тяжкий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні при вирішенні клопотання просив застосувати менш тяжкий запобіжний захід, не пов"язаний із триманням під вартою, оскільки ОСОБА_4 не ухилятися від органів досудового розслідування, а розповів про обставини вчиненн злочину.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 Конституції України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини, ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 суд керується не лише положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а й відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини з цього приводу, відображену в рішеннях «Чеботарь проти Молдови», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, пред`явлена ОСОБА_4 підозра за ч. 1 ст. 115 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних у їх сукупності.

З огляду на викладене вище суд вважає, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, є обґрунтованою.

При вирішенні клопотання суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, згідно з якою особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. При цьому обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення від 15 вересня 2009 року у справі «Ямрозі проти Польщі», рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України»).

Тобто, із зазначеної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений у ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

У даному випадку суд враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому, зважаючи на тяжкість покарання, та відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, відсутність легального джерела заробітку, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені у клопотанні.

Так, слідчим суддею враховується той факт, що на даний момент не встановлено всі обставини скоєного кримінального правопорушення та речей, які могли бути знаряддями злочину чи зберегти на собі його сліди, тому ОСОБА_4 перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_4 особисто знайомий зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, а тому є підстави вважати, що у разі застосування менш обтяжливого запобіжного заходу ніж тримання під вартою останній матиме можливість незаконно впливати на них через застосування до них погроз або фізичної сили, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя вважає, що у судовому засіданні встановлений ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки одразу після вчинення злочину останній залишив місце події, незважаючи на те, що йому було достовірно відомо про наслідки його протиправних дій. Отже, вказаний факт вказують на те, що останній може спробувати переховуватися від слідства та суду.

Окрім цього, на даний час до матеріалів клопотання долучені документи, які вказують на причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому, враховуючи принцип невідворотності покарання за даний злочин, останній може здійснити спроби уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування.

Крім того, згідно із характеризуючих матеріалів, встановлено, що підозрюваний ніде не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , порушує громадський порядок та зловживає алкогольними напоями, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2009 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю», раніше судимий, востаннє Білопільським районним судом 23.04.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КПК України, звільнений від відбування показання з іспитовим строком 3 роки.

Таким чином підозрюваний ніде не працює, не має коштів для проживання, що свідчить про можливу вірогідність підозрюваного до вчинення іншого правопорушень.

Отже, обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою в ході судового розгляду не встановлено.

Таким чином, викладені у клопотанні обставини вказують на існування визначених ст. 177 КПК України ризиків, а саме: переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, можливої спроби вчинити інші правопорушення, а тому з метою запобігання заявленим ризикам, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання.

Сукупність матеріалів, доданих до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатніми для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри не є актом притягнення особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме: питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів приходить висновку, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад 3 роки.

Крім того, застосування вказаного запобіжного заходу виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні і встановлення істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість підозри не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При цьому суд враховує згадану вище практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 3, 29 Конституції України, ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування у кримінальному провадженні за №0000001 від 01.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Застосувати у кримінальному провадженні за №0000001 від 01.01.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білопілля, Сумського району, Сумської області, українця, громадянина України, із середньою професійною освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря психіатра не перебуваючого, з 2009 року перебуваючого на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю», судимого Білопільським районним судом 23.04.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування показання з іспитовим строком 3 роки - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці (60 днів), тобто по 01 березня 2023 включно без визначення розміру застави.

Виконання даної ухвали покласти на відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді по 01 березня 2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: