Справа № 182/1989/21
Провадження № 1-і/182/1/23
У Х В А Л А

Іменем України

12.01.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді (зі складу колегії суддів) ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Нікополь Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000183 від 05.08.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и в:

1.В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000183 від 05.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України.

2.Прокурором до суду подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

3.Головуючий суддя по справі суддя ОСОБА_6 перебуває у відпустці.

4.Згідно з п.20-5 Перехідних положень до КПК Украйни тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

5.Перехідними положеннями передбачено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

6.Тому питання щодо продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 розглядається іншим суддею зі складу колегії суддів, оскільки справа розглядається колегіально суддею ОСОБА_1 .

7.Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та можливість знищення, або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, продовжують існувати. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні умисного корисливого злочину та злочину проти життя та здоров`я за які передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод, також не має міцних соціальних зв`язків. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

8.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти заявленого клопотання та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою місця проживання його батьків, де він зареєстрований та проживав до моменту затримання, оскільки вважає клопотання прокурора необґрунтованим. Запевняв суд про те, що переховуватись від суду чи впливати на свідків не збирається. Вказав суду, що до моменту затримання мав постійне місце роботи, отримував гідну заробітну плату.

9.Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечила проти задоволення заявленого прокурором клопотання через те, що вказані ризики є необґрунтованими та недоведеними. Також послалась на практику ЄСПЛ та відсутність доказів доведення ризиків наведених прокурором. ЇЇ підзахисний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та батьків котрі його можуть утримувати, у разі зміни на більш м`який запобіжний захід.

10.Допитана у судовому засіданні ОСОБА_7 , яка є матір`ю обвинуваченого, суду пояснила, що ОСОБА_3 проживав з нею та її чоловіком, до моменту затримання він працював та міг себе у повному обсязі утримувати. Наразі вона та її чоловік, батько обвинуваченого, працюють та можуть утримувати сина. Суду пояснила, що визначену судом заставу вони внести не можуть, оскільки для них це дуже велика сума. Просила, суд змінити запобіжний захід ОСОБА_3 на домашній арешт за її місцем проживання, запевнила суд, що буде сприяти явці сина на всі судові засідання.

11.Прокурор заперечив проти задоволення заявленого стороною захисту клопотання.

12.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

13.Згідно з вимогами ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

14.За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

15.Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався, зокрема, строком не більш ніж на 60 діб, до 14.01.2023 включно із можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

16.В обґрунтування поданого клопотання щодо продовження строку тримання під вартою прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати заявлені та попередньо підтверджені судом ризики, а саме ризик переховування від суду, ризик впливу на свідків, ризик спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

17.Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

18.Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

19.Суд враховує те, що обвинуваченому ОСОБА_3 , інкримінується вчинення умисних особливо тяжких злочинів, за які законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання від 8 до 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі. Тому, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора, що тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від суду.

20.При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

21.Оцінюючи можливість впливу обвинуваченого на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, зокрема на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1,2 ст. 23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).

22.За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

23.З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні не зменшився та продовжує існувати, що обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

24.Однак, щодо посилання сторони обвинувачення на існування ризику знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слід зазначити, що обґрунтування носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування до суду не надано. З цих підстав, цей ризик не враховується судом при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як недоведений.

25.Крім того, суд враховує спосіб життя та репутацію обвинуваченого, його вік та стан здоров`я. Також враховується і та обставина, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу та заявленого клопотання стороною захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, обвинуваченим та його захисником не надано жодного належного доказу, який свідчив про необхідність зміни вже обраного запобіжного заходу.

26.Щодо посилання сторони захисту на те, що обвинувачений має місце проживання, батьків, що можуть його утримувати, та висловив позицію виконувати покладені процесуальні обов`язки, слід зазначити, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

27.За сукупності таких обставин, на даний час, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

28.Також суд не вбачає підстави для зміни обраного раніше розміру застави.

Керуючись статтями 179, 182, 183, 194, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

2. Продовжити щодо ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 днів, до 10 березня 2023 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп.

3. В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.

4. У разі внесення застави у розмірі визначеному ухвалою суду ОСОБА_3 , з дня внесення застави вважати особою стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді застави і відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України на нього покладаються наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5. Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

6. Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, кожному окремо, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 16.01.2023.

Суддя: ОСОБА_1