Справа №534/516/23
Провадження №1-кп/534/41/23
У Х В А Л А

23 березня 2023 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , здійснивши у відкритому судовому засіданні у залі суду підготовче засідання у кримінальному провадженні за № 0000035 від 24.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

У порядку статті 291 КПК України до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Згідно обвинувального акту, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.10.2022 № 285, ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти.

Відповідно до приписів ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», на момент вчинення злочину, ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу призваним під час мобілізації.

Вимоги ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» зобов?язують ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст. 1,4 Дисциплінарного статуту 3бройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов?язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускали самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов?язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов?язків він зобов?язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов?язків, зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан.

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

21.04.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 № 259/2022 до 25.05.2022.

22.05.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/22 на 90 діб.

15.08.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 діб до 21.11.2022.

18.11.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.11.2022 № 757/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 діб.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов?язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати ї економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

ОСОБА_4 17.10.2022 направлено до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) для проходження військово-лікарської комісії, проходження якої він розпочав 18.10.2022.

В подальшому, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді старшого стрільця 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти, проходячи військову службу у військової частини НОМЕР_1 , 25.11.2022, після завершення проходження військово-лікарської комісії у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов?язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, не маючи об?єктивних та поважних підстав для нез`явлення вчасно на службу до військової частини, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, не з?явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується поблизу АДРЕСА_2 , а саме у лісі поруч з АДРЕСА_3 та перебував поза її межами, а саме у АДРЕСА_4 , де проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби.

09.12.2022 приблизно о 19 год 00 хв ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 та повідомив про себе і вчинений злочин.

Таким чином, 25.11.2022 старший стрілець 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти, солдат ОСОБА_4 , умисно, не з?явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується поблизу АДРЕСА_2 , а саме у лісі поруч з АДРЕСА_3 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 09.12.2022.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України.

У підготовчому судовому засідання зі пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що військова частина НОМЕР_1 знаходиться саме поруч з АДРЕСА_3 , а також неподалік розташовані АДРЕСА_5 та Григоро-Бригадирівка.

Отже, місцем вчинення кримінального правопорушення є військова частина НОМЕР_1 , яка дислокується поруч з АДРЕСА_3 , що відноситься до територіальної юрисдикції Кременчуцького районного суду Полтавської області.

Судом поставлено на обговорення питання щодо направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України до Полтавського апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності.

Прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 у вирішенні вказаного питання поклалися на розсуд суду.

Згідно з п.4 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.32 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Суд вказує, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретної справи. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом. Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ такий суд має бути утворений безпосередньо на підставі закону, діяти в законному складі в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції.

У п.24 рішення ЄСПЛ від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказується про те, що фраза «встановлений законом» стосується не лише правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У спільній окремій думці у цій справі суддів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з якою погодилася суддя ОСОБА_7 , мовиться, що буквальне тлумачення формулювання «встановлений законом» приводить до думки, що вимагається правова підстава для існування та організації суду виключно із визначенням питань, які підпадають під його юрисдикцію.

У справі «Занд проти Австрії» Комісія зазначається, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

У цьому контексті суд наголошує, що за змістом ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

У відповідності до приписів ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.2 ст.34 Кримінального процесуального кодексу України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку щодо направлення кримінального провадження до Полтавського апеляційного суду для вирішення питання про передачу кримінального провадження за територіальною підсудністю іншому місцевому суду Полтавської області.

Керуючись ст.32, 34 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України направити до Полтавського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали суду оголошено 27 березня 2023 року о 08 год 00 хв в приміщенні Комсомольського міського суду Полтавської області.