Справа № 932/1931/23
Провадження №1-кс/932/705/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смирнове, Куйбишевського р-ну, Запорізької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке розподілено в моє провадження.

Підставами для задоволення клопотання зазначено те, що СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000526 від 23.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, у невстановлений спосіб, розуміючи, що не має передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 № 576 з наступними змінами), Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року N° 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 року № 292), придбав вибухову речовину РГД-5, вибуховий пристрій УЗРГМ, після чого продовжуючи свою злочинну діяльність, став носити їх при собі вулицями міста Дніпра, та переніс, а саме - за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 87 тим самим почав носити та зберігати при собі вибухову речовину РГД-5, вибуховий пристрій УЗРГМ, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу, до моменту вилучення, тобто 23.02.2023.

Так, 23.02.2023 у період часу з 15 години 45 хвилин до 15 години 58 хвилин співробітниками Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було проведено особистий обшук за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , у ході якого було виявлено та вилучено предмет, який відповідно до довідки категорії вибухонебезпечності РГД-5, який є обмежено небезпечний, УЗРГМ який є небезпечний, які ОСОБА_4 не маючи відповідного передбаченого законом дозволу придбав та зберігав.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфікується за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, придбання, зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

23.02.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України і того ж дня повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, на які посилається у клопотанні.

У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики вважати того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому сторона обвинувачення просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, надав пояснення, аналогічні його змісту.

Підозрюваний не визнав підозру. Пояснив суду, що граната йому не належить, оскільки її підкинули працівники поліції з метою обвинувачення його у тяжкому злочині. На місці затримання він перебував з іншою метою, зайшов до кафе, одна коли затримували інших осіб, поліція не розбиралась, тому вирішили затримати і його. Просить відмовити у задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме нічний домашній арешт.

Захисники заперечували проти задоволення клопотання. Вказали, що підозра необґрунтована, оскільки зібраними доказами не підтверджується причетність ОСОБА_4 до інкримінованого злочину. Просять відмовити у задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт у нічний час доби.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, приходжу до наступного.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділення Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000523 від 23.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 ч.2 ст.127 ч. 1 ст. 263 КК України.

З цих матеріалів кримінального провадження було виділено в окреме провадження матеріали за фактом придбання, носіння, зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, за ч. 1 ст. 263 КК України, з присвоєнням номеру №0000526 від 23.02.2023 року.

Причетним до скоєння даного злочину, як вважає слідство, є гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами, які долучені до клопотання, а саме: рапортом про вчинення кримінального правопорушення, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом затримання ОСОБА_4 , повідомленням про підозру, довідкою, висновком експерта та іншими доказами у сукупності.

Проте слідством не перевірено обставини, за яких ОСОБА_4 придбав гранату, навіщо носив її із собою, що не є раціональним, не з`ясовано також коло спільників, які могли реалізувати гранату.

Обґрунтованість підозри викликає сумніви, проте в контексті перевірки причетності ОСОБА_4 слід дійти висновку, що останній може бути причетний до інкримінованого злочину, оскільки доказів, що гранату підкинули працівники поліції, не здобуто.

Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами).

Відповідно до критеріїв, перелічених у ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, є тяжким, проте покарання може сягати від 3 до 7 років, тобто суд може засувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, враховуючи, що останній не судимий.

Це вказує на зменшення ризиків по даному кримінальному провадженню.

Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України полягає в тому, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, проте тяжкість покарання не може бути визначальною підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід застосовується з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, і не може мати на меті покарання чи обмеження свободи, без відповідних на те підстав.

Оцінюючи ризик переховування, слід звернути увагу, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, має вищу освіту, не притягувався жодного разу до кримінальної відповідальності, тобто вперше вчинив злочин. Тому ОСОБА_4 враховуючи воєнний стан та обмеження пересування, нікуди тікати, тому ризик переховування істотно зменшується, що підтверджено також в судовому засіданні.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведений, оскільки свідки у даному кримінальному провадженні є поняті, тому їх показання мають технічне значення, оскільки кримінальне провадження базується переважно на інших доказах. Відтак й вливати на свідків немає сенсу, тому цей ризик не знайшов свого підтвердження.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то ОСОБА_4 раніше не судимий, а слідчий в обґрунтування цього ризику посилається на те, що підозрюваний не працює, тому з метою заробітку коштів може вчинити новий злочин. Така аргументація сторони обвинувачення є хибною, оскільки не встановлено, що ОСОБА_4 мав намір збути гранату з метою заробітку, тому обґрунтовування ризику повторного вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не може бути як для корисливого злочину, оскільки такої мети у ОСОБА_4 не було, і слідством це не встановлено. Отже, цей ризик також не доведений.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя має врахувати, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків у місті проживання, наявність утриманців, репутацію та майновий стан підозрюваного, інші обставини.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має вищу освіту. В ході розгляду клопотання прокурором доведено лише ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який в той же час істотно зменшується, оскільки ОСОБА_4 у разі доведення його провини буде призначено покарання з випробуванням, тому що за практикою особі, що раніше не судима, не призначається реальне покарання. В даному випадку найнижча межа покарання становить 3 роки, тобто у наявності є всі умови для застосування ст. 75 КК України, і розуміючи це ОСОБА_4 не буде переховуватись.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу буду надмірним та не відповідатиме особі підозрюваного та обставинам цього кримінального провадження, тому зважаючи на доведення лише ризику переховування, вважаю, що такий запобіжний захід як домашній арешт із забороною залишати житло у вечірній та нічний час, повністю зможе запобігати цьому ризику та забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Зважаючи на вказане, вважаю можливим застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у вечірній та нічний час, з покладенням на нього низки процесуальних обов`язків. Тож, у задоволенні клопотання сторони обвинувачення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 181, 193, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 заборонивши залишати це житло з 20 год. 00 хв. вечора до 07 год. 00 хв. ранку наступного дня.

Для виконання застосованого запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

-прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

-у разі зміни місця проживання повідомляти про це слідчого, прокурора чи суд;

-не відлучатися з м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-не спілкуватися зі свідками по даному кримінальному провадженню.

Ухвалу направити до відділу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього даної ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш тяжкий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло у вечірній та нічний час, в т.ч. у період комендантської години, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали до 23.04.2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ