Справа № 591/8182/21
Провадження № 1-кп/591/281/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001251 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, мешканця м. Суми (проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ), гр-на України, розлученого, працюючого, з вищою освітою, не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 17 вересня 2021 року близько 08.30 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних стосунків, коли почав здійснювати відеозйомку потерпілої, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, шляхом затискання руки колишньої дружини ОСОБА_6 між дверною рамою та дверима вбиральні, заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синця по задній поверхні правого передпліччя в середній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, зазначивши про те, що дійсно в згаданий в обвинуваченні час він перебував за наведеною адресою (за місцем своєї реєстрації), де була також його колишня дружина зі своєю матір`ю, звідки мав намір забрати речі. Між ними виник конфлікт, а коли він почав це фіксувати на мобільний телефон, то ОСОБА_6 почала тікати від нього та зачинилась у вбиральні, він постукав в двері та пішов звідти, жодних тілесних ушкоджень їй не наносив, тим більше в спосіб, наведений в обвинуваченні. Зазначив також і про те, що наступного дня він з нею спілкувався, з приводу побачення з дитиною і жодних претензій йому колишня дружина не висловлювала, тілесних ушкоджень у неї він не бачив.

Вирішуючи питання щодо доведеності обвинувачення, суд виходить з наступних міркувань.

Так, в своїх показах суду потерпіла ОСОБА_6 підтвердила обставини, наведені в обвинуваченні, а її покази в цьому контексті узгоджуються з показами її матері ОСОБА_7 , яка (з її слів) бачила після прибуття за вказаною адресою як обвинувачений затискав руку потерпілої в згаданий в обвинуваченні спосіб, коли остання намагалась сховатись від нього у вбиральні, а після цього він залишив місце події.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що 17 вересня 2021 року після дзвінка ОСОБА_6 вона приїхала до неї додому, бачила, як обвинувачений сідав в автомобіль, а зі слів потерпілої їй стало відомо про обставини, наведені в обвинуваченні.

Крім цього, з поданих стороною обвинувачення доказів, зокрема, консультаційного висновку спеціаліста, акту СМЕ, протоколів слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка ОСОБА_7 , висновків СМЕ (т. 1 а.с. 64-81) вбачається заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій в спосіб та за обставин, зазначених в обвинуваченні.

Проте, згадані докази суд не може вважати належними та достовірними, а також такими, що поза розумним сумнівом доводять заподіяння саме обвинуваченим та саме за наведених в обвинуваченні обставин легких тілесних ушкоджень потерпілій.

По-перше, слід зауважити одразу про те, що покази свідка ОСОБА_8 не підтверджують спричинення тілесних ушкоджень потерпілій обвинуваченим, оскільки фактично вони містять в собі інформацію з чужих слів потерпілої та свідка ОСОБА_7 , які суперечать іншим більш об`єктивним доказам, про які буде йти мова згодом.

По-друге, суд також зважає і на те, що кожна зі сторін (які умовно можливо розподілити на сторону потерпілої (на користь якої надані покази свідком ОСОБА_7 ) та сторона обвинуваченого), в певній мірі є зацікавленою, з огляду на стійкі тривалі неприязні стосунки, спори щодо виховання дитини та стосовно користування майном, чого фактично не заперечили та підтвердили сторони, тому суд відноситься критично до показань кожного з учасників.

Водночас, суперечливість показань зі сторони потерпілої та свідка ОСОБА_7 інформації, яка міститься в інших процесуальних документах долучених справи, а також яка вбачається з відеозапису (т. 1 а.с. 127) наданого стороною захисту, на якому зафіксовані події 17 вересня 2021 року між потерпілою, її матір`ю з одного боку та обвинуваченим з іншого, змушують суд довіряти показам ОСОБА_5 в контексті заперечення ним своєї провини та надавати перевагу доказам сторони захисту, вважаючи їх переконливими, послідовними та логічними, а також такими, що спростовують провину обвинуваченого в заподіянні ним тілесних ушкоджень потерпілій за наведених в обвинуваченні обставин.

Зокрема, з наданого стороною захисту відеозапису встановлено, що дійсно 17 вересня 2021 року (дата озвучена на записі) між ОСОБА_6 та обвинуваченим за вказаною вище адресою стався словесний конфлікт (потерпіла підтвердила, що на відео, до речі про яке йде мова і в обвинувальному акті, зафіксовані саме події, які відбувались між нею та обвинуваченим 17 вересня 2021 року зранку), під час якого ОСОБА_5 почав фіксувати на мобільний телефон події, а потерпіла почала від нього тікати та зачинилась у вбиральні. Обвинувачений підійшов до дверей, постукав в них та пішов. При цьому, в квартирі вже була присутня мати потерпілої, яку обвинувачений не штовхав (як на цьому наполягали потерпіла та свідок ОСОБА_7 та про що зазначила в повідомленні в поліцію потерпіла т. 1 а.с. 59, 61) та залишив житло.

З цього приводу, суду потерпілою та стороною обвинувачення не було наведено вірогідного пояснення тому, в який саме момент відбулось затискання руки потерпілої обвинуваченим, якщо вона лише раз 17 вересня 2021 року ховалась від нього у вбиральні (у вранішній його візит), а він одразу після цього залишив помешкання.

В цьому контексті суперечливо та сумнівно виглядають і інші докази, подані прокурором суду, а заперечення сторони захисту на думку суду є небезпідставними щодо них, а саме: висновки судово-медичних експертиз щодо локалізації тілесних ушкоджень у потерпілої та перевірки механізму їх заподіяння під час слідчих експериментів.

Таких висновків суд дійшов тому, що логічним та зрозумілим є запитання, на яке відповіді так і не отримав суд, яким чином при затисканні частини тіла та прикладанні майже однакових травмуючих поверхонь (дверної коробки з одного боку та дверей з іншого), виникли тілесні ушкодження лише з одного боку руки потерпілої (при однаковій травмуючій силі, що прикладається до однієї частини тіла), чого не усунув і допит експерта в судовому засіданні, в тому числі при спростуванні згаданого механізму утворення тілесних ушкоджень відтвореним в судовому засіданні зазначеним відеозаписом.

Сумніви в цьому розумінні породжує і суперечлива інформація, яка повідомлялась працівникам поліції потерпілою при їх виклику 17 вересня 2021 року о 08.50 год., а саме: з однієї (першої) форми вивода встановлено, що потерпіла повідомила поліцію про те, що обвинувачений вдарив її матір (т. 1 а.с. 59), що зафіксовано і в її рукописній заяві (а.с. 61), в яких жодного слова про заподіяння саме потерплій тілесних ушкоджень нема, і з`являється згадка про це лише об 11.16 год. З повідомлення з медичної установи, куди потерпіла звернулась за допомого, з застереженням, що її побив колишній чоловік.

До речі, з незрозумілих та не пояснених суду причин огляд судово-медичним експертом потерпілої відбувся не одразу 17 вересня 2021 року, а лише через кілька днів 20 вересня 2021 року.

Відтак, враховуючи нелогічність, неузгодженість та непослідовність доказів, поданих стороною обвинувачення, їх спростування більш об`єктивним та достовірним доказом відеозаписом, поданим стороною захисту, оцінивши надані докази в їх сукупності, врахувавши, що достатніми, беззаперечними, належними та допустимими доказами не доведено причетності саме ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, врахувавши відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України необхідність тлумачення всіх сумнівів на користь обвинуваченого, суд приходить висновку про те, що прокурором не доведено вчинення саме обвинуваченим ОСОБА_5 цього кримінального правопорушення, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України він підлягає виправданню.

Цивільний позов по справі не заявлений, питання щодо долі речових доказів слід вирішити згідно вимог заходу, а підтвердження наявності в справі процесуальних витрат суду не було надано.

На підставі ч. 1 ст. 125 КК України, керуючись ст.ст. 368, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та виправдати його.

Речовий доказ: висновок спеціаліста залишити в матеріалах провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1