ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

представника ДУ

«Сокирянська ВК № 67» ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 липня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу районного суду скасувати і прийняти рішення, яким застосувати до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суд при розгляді його клопотання не в повній мірі врахував всі обставини справи. Зокрема, судом не було враховано, стан здоров`я засудженого ОСОБА_6 .

Стверджував, що на даний час він досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст. 81 КК України, і заслуговує на умовно- дострокове звільнення від відбування покарання.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку засудженого ОСОБА_6 , який, в режимі відеоконференції, підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, у ній зазначених, міркування прокурора ОСОБА_5 , який вважав рішення районного суду законним і тому просив його залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого, як необґрунтовану, без задоволення, представника ДУ «Сокирянська

ЄУНСС: 722/956/22 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/33/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 81 КК України

ВК № 67» ОСОБА_7 , який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, надавши учасникам судовогопровадження слово в судових дебатах, розглянувши матеріали судового провадження, особову справу засудженого та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

Як встановлено матеріалами судового провадження та ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий: вироком Дружківського міського суду Донецької області від 26.05.2017 року за статтями 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі статтей 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; вироком Дружківського міського суду Донецької області від 07.11.2019 року за статтями 187 ч.1, 187 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1, 78 ч. 3 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Донецького Апеляційного суду від 12.05.2020 року вирок вищезазначеного суду залишено без змін. Постановою Верховного суду від 02.02.2021 року вирок від 07.11.2019 року Дружківського міського суду та Ухвалу Донецького Апеляційного суду Донецької області від 12.05.2020 року змінено, на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано у строк покарання період часу з 27.10.2017 року по 12.05.2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно розпорядження вирок набрав законної сили 12.05.2020 року.

Початок строку відбування покарання засудженому у виді позбавлення волі обчислено з 03.10.2017 року, а кінець - 17.03.2024 року.

Згідно з даними особової справи, засуджений ОСОБА_6 відбув більше двох третин строку призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Аналізуючи матеріали судового провадження та особової справи засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став та своєю поведінкою і виконанням обов`язків в період відбування покарання не довів наявності підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Так, судом першої інстанції вірно враховано, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, характеризується по місцю відбування покарання посередньо, неодноразово рішеннями адміністративних комісій визнавався той факт, що він не став на шлях виправлення.

Крім того, ОСОБА_6 за весь період відбування покарання три рази був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання. Жодного разу не заохочувався.

По прибуттю до ДУ «Сокирянська виправна колонія № 67» та по даний час до будь-яких оплачуваних робіт не залучався, з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався.

За час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався.

По відношенню до персоналу установи намагається бути на показ тактовним.

Дружні стосунки ОСОБА_6 підтримує із засудженими різної спрямованості, участі в програмах диференційного виховного впливу відвідує під контролем і лише в якості спостерігача.

Також, як встановлено матеріалами справи, рішенням комісії ДУ «Торецька виправна колонія № 2» за результатами розгляду питання про застування до засудженого ОСОБА_6 заохочувальних норм законодавства були прийнятті рішення про відмову у застосуванні до нього статей 81, 82, КК України та 101 КВК України, як особі яка не довела, що стає на шлях виправлення (протокол № 24 від 20.10.2020 року; протокол № 6 від 09.03.2021 року; протокол № 7 від 26.03.2021 року).

Крім цього, відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАНДРА», засудженому ОСОБА_6 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень втручання.

Надана суду характеристика на засудженого від 07.07.2022 року містить висновок вповноважених осіб установи відбування покарання про те, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання, не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого ст. 81 КК України і застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не заслуговує.

Аналогічну позицію підтримали у судовому засіданні районного суду прокурор та представник СВК-67, які заперечували проти задоволення клопотання.

Твердження засудженого в апеляційній скарзі про те, що при розгляді вищезазначеного клопотання щодо нього, судом першої інстанції не були взяті до уваги та в порушення вимог ст. 370, 372 КК України не були зазначені у рішенні обставини, які свідчили про його належну поведінку та сумлінне виконання ним праці є безпідставними і спростовуються доказами, дослідженими у суді першої інстанції та перевіреними у суді апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на наявність у нього ВІЛ інфекції, гепатиту С, на переконання колегії суддів, не є підставами для звільнення його умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що як поведінка засудженого, його ставлення до праці, так і інші критерії оцінки ступеню виправлення засудженого жодним чином не свідчать про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, та що є законні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування останнім покарання.

Отже, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги засудженого, судова колегія не вбачає.

Керуючись статтями 404, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 липня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

___________ ______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3