Єдиний унікальний номер 448/172/23
Провадження № 1-кп/448/77/23
В И Р О К

Іменем України

17.02.2023 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий - суддя Юрій БІЛОУС

секретар судового засідання Оксана ТХІР,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000480 від 15 липня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гориславичі Мостиського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України, учасники справи:

прокурор Ярослав ШУСТ,

обвинувачений ОСОБА_2 ,

його захисник-адвокат Іван ЧОРНІЙ,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа:

Судом визнано доведеним, що 14 липня 2022 року, ОСОБА_1 , перебуваючи в с.Гусаків Яворівського району Львівської області, достовірно знаючи та усвідомлюючи порядок обігу деревини, оскільки являється фізичною особою-підприємцем за основним видом діяльності лісопильне виробництво, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, в порушення статей 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісових ресурсів, незаконно, не звернувшись та не отримавши в компетентних державних органах будь-якого спеціального на те дозволу (дозвільного документу на її придбання, перевезення та зберігання), у не встановлених слідством осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, придбав для використання у власних цілях з метою переробки на пилорамі та подальшого продажу інших виробів з деревини, незаконно зрубані колоди деревини породи «Дуб червоний» кількістю 17 колод загальним об`ємом 3,609 м3, загальною вартістю 26 294,49 грн.

В подальшому реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне перевезення з метою подальшої реалізації, без відповідних документів незаконно зрубаних дерев, з порушенням вимог чинного законодавства, усвідомлюючи, що придбана ним деревина не має жодних документів з приводу її походження, які необхідні для здійснення законного перевезення, ОСОБА_1 , загрузив за допомогою пристрою «маніпулятора» незаконно придбану деревину в об`ємі 3,609 м3, загальною вартістю 26 294,49 грн., на автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстр.номер НОМЕР_1 та перевозив до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції, зокрема до 15 липня 2022 року.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_1 , органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 1 статті 246 КК України незаконне перевезення та зберігання незаконно зрубаних дерев, що заподіяли істотну шкоду.

ІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання:

31.01.2023 року між прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з однієї сторони та ОСОБА_1 , з іншої сторони, у присутності захисника-адвоката ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди ОСОБА_1 , повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 246 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні.

Також, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують покарання - повне визнання винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання, сторони узгодили про призначення за частиною 1 статті 246 КК України ОСОБА_1 , покарання - штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн.

ІІІ. Мотивами, з яких Суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керується:

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди.

Наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_1 , адвокат ОСОБА_5 , просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 31.01.2023 року.

Прокурор ОСОБА_3 , просить затвердити угоду про визнання винуватості від 31.01.2023 року.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze» проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , - є нетяжким злочином, що стверджується ст.12 КК України.

Свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений ОСОБА_1 визнав беззастережно.

У даному кримінальному провадженні потерпіла особа участі не бере.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_1 , цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, а також щодо узгодженої міри призначення покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 31.01.2023 року прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у присутності захисника-адвоката ОСОБА_4 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

ІV. Інші рішення, щодо процесуальних питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку:

Цивільний позов по вищевказаному кримінальному провадженні не заявлено.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 18.07.2022 року підлягають скасуванню.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Зокрема 17 колод деревини породи «Дуб», середньою довжиною близько 3.10м. кожна, котрі знаходяться на відповідному зберіганні у ФОП « ОСОБА_6 », що за адресою: АДРЕСА_2 , слід конфіскувати в дохід Держави.

Щодо долі іншого речового доказу, транспортно засобу - автомобіль марки «ЗІЛ-131», реєстр.номер НОМЕР_1 разом із свідоцтвом про реєстрацію такого, то суд приходить до такого висновку.

Оскільки на виконання вимог абз.2 ч.4 ст.96-2 КК України під час судового розгляду на підтверджено існування обставин, визначених у вищевказаній нормі КК України, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, а отже, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що власник транспортного засобу автомобіля марки «ЗІЛ-131», громадянин ОСОБА_7 , знав або повинний був і міг знати, що даний транспортний засіб відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України.

Відсутні підстави для застосування спеціальної конфіскації до автомобіля марки «ЗІЛ-131», реєстр.номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_7 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та він підлягає поверненню останньому.

Процесуальні витрати відповідно до вимог ст.124 КПК України у розмірі 3020,48 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1 в користь Держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_1 , не обирався, клопотання про обрання такого від сторони обвинувачення на адресу суду не надходило, а тому підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 314, 369-371, 373-376, 474, 475, 615 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000480, укладену 31 січня 2023 року між прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у присутності захисника-адвоката ОСОБА_10 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України, призначивши йому покарання - штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 до набранням вироком законної сили не обирати.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 18 липня 2022 року, - скасувати.

Речові докази: 17 (сімнадцять) колод деревини породи «Дуб», середньою довжиною близько 3.10м. кожна, котрі знаходяться на відповідному зберіганні у ФОП « ОСОБА_6 », що за адресою: АДРЕСА_2 , - конфіскувати в дохід Держави.

Речові докази: транспортний засіб автомобіль марки «ЗІЛ-131», реєстр.номер НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , - повернути його законному володільцю ОСОБА_7 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 .

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-22/13394-ТВ від 17.10.2022 року на суму 3020 (три тисячі двадцять) гривень 48 копійок стягнути з ОСОБА_1 , в користь Держави.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя Юрій БІЛОУС