Справа № 638/5238/22
Провадження № 1-в/638/28/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова суду із клопотанням, в якому просить застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 уточнив своє клопотання та просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував

Суд, розглянувши заяву, заслухавши думку учасників справи, оглянувши особову справу засудженого, дійшов наступних висновків.

Згідно із п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25) на підставі вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року, яким його визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком на 3 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 листопада 2018 року на підставі ч. 2 ст. 78 КК України звільнення від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року скасовано та направлено ОСОБА_4 для відбуття покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року у виді 5 років позбавлення волі.

Станом на 28 лютого 2023 року засуджений перебуває в умовах ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» та відбув більше двох третин строку призначеного покарання, а отже до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно ч.2 ст.130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Інших підстав законом не передбачено.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

З матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28 грудня 2018 року. Під час тримання в державній установі «Харківський УВП (№27)», не порушував вимоги режиму тримання, заохочень не мав.

3 10 січня 2019 року ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25). За період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання порушував, заохочувався адміністрацією установи. Працевлаштований на виробництві установи на дільниці деревопереробки.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_4 , останній за період з січня 2019 по квітень 2022 року мав одинадцять стягнень, які були погашені. 08 квітня 2020 року засуджений ОСОБА_4 мав заохочення у виді оголошення подяки.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З копії особового рахунку засудженого ОСОБА_4 № НОМЕР_1 вбачається, що останній виводився на оплачувані роботи, а саме: у липні 2019 року - 14 годин; у вересні 2019 року - 11 днів; у січні 2020 року - 15 днів; у лютому 2020 року - 9 днів; у березні 2020 року - 20 днів; у квітні 2020 року - 25 днів; у травні 2020 року - 13 днів; у липні 2020 року - 19 днів; у серпні 2020 року - 19 днів; у листопаді 2020 року - 19 днів; у жовтні 2021 року - 11 днів; у грудні 2021 року - 9 днів.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Таким чином, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 листопада 2018 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, ст.81 КК України, ст.ст.6, 130 КВК України та керуючись 537-539 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1