Справа № 132/12/22
Провадження №1-кп/132/126/23
Вирок

Іменем України

10 квітня 2023 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000371 від 23 листопада 2021 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сербанівка Хмільницького району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 23 листопада 2021 року о 10год.30хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на перехресті вулиць Деповська та Залізнична в селі Іванів Хмільницького району Вінницької області, на узбіччі вулиці Залізнична, побачив автомобіль марки «ИЖ-412 Москвич», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_8 , та у нього в цей момент виник умисел на незаконне заволодіння даним транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 діючи умисно, маючи корисливий мотив та прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою використання його як засобу пересування, протиправно, всупереч волі власника, при відсутності офіційних документів, що дають йому право керування транспортними засобами, без отримання згоди власника на керування вищевказаним транспортним засобом, розуміючи протиправний характер своїх дій та те, що посягає на транспортний засіб, який йому не належить та на який він не має ні дійсного, на уявного права, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, шляхом відчинення дверей вказаного транспортного засобу, які не були зачинені на замок, сів за кермо автомобіля. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 за допомогою ключа, який перебував в замку запалювання, привів в дію двигун автомобіля марки «ИЖ-412 Москвич», державний номерний знак « НОМЕР_1 », ринкова вартість якого згідно висновку експерта від 28.12.2021 року № СЕ-19/102-21/17431-АВ становить 5353грн.60коп., та рушив на ньому у напрямку вулиці Залізнична села Іванів Хмільницького району Вінницької області, таким чином розпорядившись викраденим автомобілем на власний розсуд, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, власником якого являється ОСОБА_8 , який наздогнавши свій автомобіль через п`ять метрів, припинив злочинні дії ОСОБА_7 . Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 5353грн.60коп.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши, що дійсно він 23.11.2021 року о 10год.30хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на узбіччі вулиці Залізнична в селі Іванів Хмільницького району Вінницької області, побачив автомобіль марки «ИЖ-412 Москвич», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_8 , та у нього виник умисел на його незаконне заволодіння. За відсутності згоди власника даного транспортного засобу, він шляхом відчинення дверей, які не були зачинені на замок, сів за його кермо, та за допомогою ключа, який перебував в замку запалювання, привів в дію двигун автомобіля, і рушив у напрямку вулиці Залізнична, проте за п`ять метрів його наздогнав ОСОБА_8 , який припинив його дії. У скоєному розкаюється, усвідомив суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідків, зробив належні висновки, обіцяє, що більше подібне ніколи не повториться, та просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.1 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке за класифікацією згідно вимог статті 12 КК України, віднесено до нетяжкого злочину, раніше не судимий, неодружений, офіційно непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає, щире каяття. Обставиною, що обтяжує його покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно зі статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу в межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також визначити можливість виправлення засудженого без відбування покарання із застосуванням положень статті 75 КК України.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (наприклад, у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За правилами статті 75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може звільнити вказану особу від відбування заходу примусу з випробуванням, умотивувавши належним чином своє рішення.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру діяння, обстановки, способу, місця, часу його вчинення, наявності пом`якшуючої обставини, особи обвинуваченого, суд погоджується із позицією прокурора щодо призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, оскільки дане покарання на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненому кримінальному правопорушенню, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_9 від 26.11.2021 року у справі № 132/3797/21, на автомобіль марки «ИЖ-412 Москвич», державний номерний знак « НОМЕР_1 »; металеві вила; дерев`яну палицю, накладений арешт.

З урахуванням вимог процесуального закону, та беручи до уваги, що в застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_9 від 26.11.2021 року у справі № 132/3797/21, на автомобіль марки «ИЖ-412 Москвич», державний номерний знак « НОМЕР_1 »; металеві вила; дерев`яну палицю.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: автомобіль марки «ИЖ-412 Москвич», державний номерний знак « НОМЕР_1 »; металеві вила, які згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 23.11.2021 року, визначено зберігати відповідно на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів та в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно повернути законному власнику (володільцеві).

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: дерев`яну палицю, яку згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 23.11.2021 року, визначено зберігати в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно знищити.

Відповідно до частини 4 статті 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування призначалося та проводилося транспортно-товарознавче дослідження, розмір якого згідно довідки про витрати на проведення експертизи відповідно до висновку № СЕ-19/102-21/17431-АВ від 28.12.2021 року, становить 1372грн.96коп.

З урахуванням цього, витрати на залучення експерта згідно висновку № СЕ-19/102-21/17431-АВ від 28.12.2021 року у розмірі 1372грн.96коп., підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов потерпілою особою не заявлявся.

Відповідно до частин 1, 2 статті 374 КПК України, вирок суду складається зокрема зі вступної частини, у якій зазначаються дата та місце його ухвалення.

Згідно роз`яснень викладених в узагальнені Верховного Суду України від 01.08.2004 року «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення», суди повинні керуватися положенням про те, що датою постановлення вироку є день його підписання складом суду, незалежно від тривалості часу, протягом якого відбувалася нарада суддів, а місцем його постановлення місто чи інший населений пункт, де це фактично мало місце.

Оскільки днем підписання вироку є 10.04.2023 року, то датою його постановлення є саме цей день.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 10 квітня 2023 року.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: автомобіль марки «ИЖ-412 Москвич», державний номерний знак « НОМЕР_1 »; металеві вила, які згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 23.11.2021 року, визначено зберігати відповідно на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів та в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, повернути законному власнику (володільцеві).

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: дерев`яну палицю, яку згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 23.11.2021 року, визначено зберігати в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_9 від 26.11.2021 року у справі № 132/3797/21, на автомобіль марки «ИЖ-412 Москвич», державний номерний знак « НОМЕР_1 »; металеві вила; дерев`яну палицю - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта згідно висновку № СЕ-19/102-21/17431-АВ від 28.12.2021 року у розмірі 1372грн.96коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя