Справа № 361/668/20
Провадження № 1-кп/361/261/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.22 Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000952 від 24.11.2022 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лецьки Переяслав-Хмельницького району, Київської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працючого ПП "Земля Переяславщини", не інваліда, зареєстрованого: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
24.11.2019, близько 02 годин 35 хвилин, проїжджаючи неподалік приміщення № 24 по вулиці Черняховського в напрямку вул. Металургів в місті Бровари Київської області, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, відповідно до яких «дії або бездіяіьнїсть учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на їх зміну, проявляючи злочинну самовпевненість, під час початку руху на нерегульованому перехресті в право, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, не обрав безпечної швидкості для руху, керованим ним автомобілем, чим порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадян та втративши контроль над керуванням транспортним засобом. що призвело до зміни напрямку його руху, здійснив виїзд на ліве узбіччя, де допустив наїзд на дерево.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 померла у Броварській центральній районній лікарні.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №114/579 від 26.12.2019 встановлено, що смерть ОСОБА_7 , 1988 року народження, настала від закритої травми грудної клітини у вигляді перелому грудини з розривом дуги аорги та розвитком гемо перикарду. Закрита травма грудної клітини у вигляді перелому грудини з розривом дуги аорти та розвитком гемо перикарду, як небезпечна для життя, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3. б), д), 2.9 а) та 12.1. Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо- транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді, спричинення смерті ОСОБА_7 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 24 листопада 2019 року, о 02 годині 35 хвилин перебуваючи за адресою: проїжджаючи неподалік приміщення № 24 по вулиці Черняховського в напрямку вул. Металургів в місті Бровари Київської області, здійснив виїзд на ліве узбіччя, де допустив наїзд на дерево, внаслідок чого відбулося ДТП. Також вказав, що потерпілу ОСОБА_7 знав. Вказав, що не пам`ятає всіх обставин, за яких сталося дорожньо-транспортна пригода, оскільки сам перебував в лікарні в тяжкому стані (мало місце херургічне втручання). Також повідомив, що був шокований смертю потерпілої, відразу зв`язався з рідними та надавав неодноразово фінансову допомогу, приймав участь у похованні. Зазначив суду, що шкодує про події, які сталися, неодноразово просив пробачення у сім`ї померлої.
Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, санкцією ч.2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим тяжкого злочину.
Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого, яка повністю визнав свою вину, надав суду зізнавальні покази, подав суду клопотання про розгляд справи в порядку, предбаченому ч. 3 ст. 349 КК України, щиро розкаявся в скоєному, цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся, добровільно відшкодував потерпілим шкоду.
Крім того суд враховує, що ОСОБА_4 , як особа позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, не зловживає спиртними напоями, працевлаштований, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, маю малолітню дитину на утриманні, дає критичну оцінку своїм діям, фінансово надавав допомогу сім`ї ОСОБА_7 , приймав участь у похованні та не залишив рідних без підтримки після скоєного.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Щодо наданих строною обвинувачення, під час дослідження характеризуючих документів на особу, доказів перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння, а саме: копії акту мадичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванняпід впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидківсть реакції № 5 від 24.11.2019 року, суд зауважує, що вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння може бути підтверджено висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, долученим до матеріалів провадження в оригінали.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останньої після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючи його данні, вік, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, позицію потерпілої, яка просила не позбавляти обвинуваченого волі, добровільного відшкодування витрат сім`ї загиблої, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини свідчать про можливість призначення покарання з іспитовим строком, оскільки на думку суду, перевиховання ОСОБА_4 ще можливе без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади.
Зазначене у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про доцільність застосування до ОСОБА_4 положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком три роки з визначенням відповідних обов`язків судом, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати вимогам закону та особі винної.
Крім того, судом враховується думка потерпілої ОСОБА_6 , висловлена в судовому засіданні, яка просила суд суворо не карати обвинуваченого, не позбавляти його волі, оскільки він дійсно вживав всіх заходів для підтримки сім`ї померлої, щиро каявся і просив неодноразово у них пробачення.
Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов не заявлявся.
Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
Арешт майна - автомобіля марки "Volkswagen Touareg" реєстраційний номер НОМЕР_2 , який накладено ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2019 року - скасувати.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст. ст. 65-66, 75-77, ч. 4 ст. 185 КК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати:
- на проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Транспортно-трасологічні дослідження» (висновок №12-1/2967 від 09.12.2019) вартістю 1884 гривні 12 копійок;
- на проведення судової інженерно-технічної експертизи за експертною спеціальністю "дослідження технічного стану транспортного засобу" (висновок № 12-1/2970 від 05.12.2019 року) вартістю 1884 грн. 12 коп.;
- на проведення судової інженерно-транспортної експертній за експертною спеціальністю «Дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди» (висновок №12-1/3217 від 11.01.2020) вартістю 1570 гривень 10 копійок.

Арешт майна - автомобіля марки "Volkswagen Touareg" реєстраційний номер НОМЕР_2 , який накладено ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2019 року - скасувати.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1