Провадження № 1-кс/331/1309/2022
Справа № 331/4443/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2022 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого 1-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного 08.11.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002186, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий 1-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного 08.11.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002186, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

15.03.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

21.04.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

22.05.2022 Закон України «про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

15.08.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 12.08.2022 року №573 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного злочинного наказу, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території.

28.02.2022 м. Бердянськ Запорізької області було захоплено представниками зс рф та на даний час знаходиться під окупацією держави-агресора рф.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17.10.2022 №233) «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 жовтня 2022 року», Бердянська міська територіальна громада Бердянського району включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 жовтня 2022 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація російською федерацією територій України, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав. Згідно п. 6 ст. 1-1 зазначеного Закону: окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг; Згідно п. 7 ст. 1-1 вказаного Закону: тимчасово окупована Російською Федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Так, у другій декаді червня 2022 (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) невстановленими особами з числа окупаційної адміністрації російської федерації у м. Бердянськ Запорізької області ОСОБА_7 запропоновано, всупереч передбаченому Конституцією України та Законами порядку, зайняти посаду «заступника голови ВЦА по інфраструктурі ЖКГ і ТЕК», пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади «ВЦА м. Бердянськ», створеному на тимчасово окупованій території м. Бердянськ Запорізької області, на що останній надав добровільну згоду.

В подальшому, в другій декаді червня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена), ОСОБА_7 на пропозицію невстановлених осіб з числа військової окупаційної адміністрації рф у м. Бердянську Запорізької області, добровільно зайняв посаду «заступника голови ВЦА по інфраструктурі ЖКГ і ТЕК», пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади «ВЦА м. Бердянськ», створеному на тимчасово окупованій території м. Бердянськ Запорізької області.

Відповідно до займаної посади на ОСОБА_7 покладено обов`язки щодо організації роботи комунальних установ м. Бердянськ та виконання розпоряджень (вказівок) голови ВЦА м. Бердянськ.

Так, під час проведення нарад із підпорядкованим йому персоналом, ОСОБА_7 неодноразово наполягав на перереєстрації комунальних підприємств під російське законодавство та виконанні завдань, поставлених т.зв. окупаційною адміністрацією м. Бердянськ.

Також, використовуючи надані йому повноваження, надавав незаконні вказівки підпорядкованому йому персоналу щодо використання спецтехніки, підпорядкованих установ з метою надання допомоги окупаційним військам рф (буріння лунок з подальшим встановленням стовпів), установленні проросійських агітаційних програм та знатті української символіки та поміщення замість неї російської.

У третій декаді червня 2022 року, перебуваючи на території тимчасово окупованого м. Бердянськ, діючи умисно та добровільно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, спрямованих на виконання незаконних розпоряджень окупаційної адміністрації рф на території м. Бердянська, ОСОБА_7 надавав вказівки у підпорядкованих йому установах щодо подачі списків працівників на виплату одноразової допомоги у сумі 10000 російських рублів.

Також, під час виконання своїх посадових обов`язків, ОСОБА_7 збирав інформацію стосовно графічних схем водопостачання, водовідведення, теплопостачання та електропостачання на території м. Бердянськ та Бердянського району Запорізької області.

Крім того, ОСОБА_7 використовуючи надані йому повноваження, здійснював підбір кадрів до т.зв. органів влади, створених на тимчасово окупованій території м. Бердянськ Запорізької області, та обіцяв в разі згоди зарплату в російських рублях та покращення житлових умов, шляхом вибору для проживання будь-якої квартири або житлового будинку на тимчасово окупованій території м. Бердянськ.

Крім того, у другій декаді липня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, станом на 12.06.2022 будучи «начальником відділу координації міського господарства військово-цивільної адміністрації м. Бердянськ», використовуючи надані йому владні повноваження, дав журналісту російського пропагандистського каналу «Крым 24» інтерв`ю щодо проведення ремонтних робіт з відновлення трансформатора.

Крім того, у другій декаді серпня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, використовуючи надані йому владні повноваження, взяв участь у т.зв. нараді керівника тверської області рф - ОСОБА_8 та т.зв. керівника «ВЦА м. Бердянськ» - ОСОБА_9 , на якій ОСОБА_9 представив ОСОБА_7 , як «заступника з питань ЖКГ».

Також, у третій декаді серпня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, використовуючи надані йому владні повноваження, назвавшись «заступником голови ВЦА м. Бердянськ», дав інтерв`ю одному з російських пропагандистських каналів щодо діяльності самопроголошеного, незаконно створеного та підконтрольного окупаційній адміністрації рф органу «ВЦА м. Бердянськ» щодо допомоги в діяльності вказаного органу зі сторони рф та виконання ним незаконних вказівок т.зв. «голови ВЦА м. Бердянськ», в тому числі захоплення приватних підприємств та надання їм статусу комунальних підприємств.

Перебуваючи на займаній посаді ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно, підтримуючи діяльність окупаційної адміністрації держави-агресора у м. Бердянськ Запорізької області, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, будучи на посаді «заступника голови ВЦА по інфраструктурі ЖКГ і ТЕК», пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади «ВЦА м. Бердянськ», на виконання наданих йому владних повноважень, починаючи приблизно з 14.06.2022 (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) по даний час здійснює організацію роботи комунальних установ м. Бердянськ та виконання розпоряджень (вказівок) заступників та голови ВЦА м. Бердянськ.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що ОСОБА_7 належить на праві приватної спільної часткової власності частка у розмірі 1/6 квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до санкції ч.5 ст.111-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацію майна або без такої.

Відповідно до ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Згідно ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно.

У цей час незастосування заборони або обмеження в користуванні, розпорядженні нерухомим майном ОСОБА_7 призведе до перереєстрації вказаного нерухомого майна на іншу особу та призведе до неможливості забезпечити його конфіскацію.

Слідчий та прокурор, кожен в окремості, в судовому засіданні клопотання підтримали та просили слідчого суддю його задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість та доведеність.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання заперечував.

Слідчий суддя, вислухавши доводи слідчого, прокурора та захисника, перевіривши їх матеріалами справи, приходить до такого.

Слідчий суддя накладає арешт на грошові кошти чи інше майно, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 КПК України, а саме:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування, матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що у другій декаді червня 2022 (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) невстановленими особами з числа окупаційної адміністрації російської федерації у м. Бердянськ Запорізької області ОСОБА_7 запропоновано, всупереч передбаченому Конституцією України та Законами порядку, зайняти посаду «заступника голови ВЦА по інфраструктурі ЖКГ і ТЕК», пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади «ВЦА м. Бердянськ», створеному на тимчасово окупованій території м. Бердянськ Запорізької області, на що останній надав добровільну згоду.

В подальшому, в другій декаді червня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена), ОСОБА_7 на пропозицію невстановлених осіб з числа військової окупаційної адміністрації рф у м. Бердянську Запорізької області, добровільно зайняв посаду «заступника голови ВЦА по інфраструктурі ЖКГ і ТЕК», пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади «ВЦА м. Бердянськ», створеному на тимчасово окупованій території м. Бердянськ Запорізької області.

Відповідно до займаної посади на ОСОБА_7 покладено обов`язки щодо організації роботи комунальних установ м. Бердянськ та виконання розпоряджень (вказівок) голови ВЦА м. Бердянськ.

Так, під час проведення нарад із підпорядкованим йому персоналом, ОСОБА_7 неодноразово наполягав на перереєстрації комунальних підприємств під російське законодавство та виконанні завдань, поставлених т.зв. окупаційною адміністрацією м. Бердянськ.

Також, використовуючи надані йому повноваження, надавав незаконні вказівки підпорядкованому йому персоналу щодо використання спецтехніки, підпорядкованих установ з метою надання допомоги окупаційним військам рф (буріння лунок з подальшим встановленням стовпів), установленні проросійських агітаційних програм та знатті української символіки та поміщення замість неї російської.

У третій декаді червня 2022 року, перебуваючи на території тимчасово окупованого м. Бердянськ, діючи умисно та добровільно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, спрямованих на виконання незаконних розпоряджень окупаційної адміністрації рф на території м. Бердянська, ОСОБА_7 надавав вказівки у підпорядкованих йому установах щодо подачі списків працівників на виплату одноразової допомоги у сумі 10000 російських рублів.

Також, під час виконання своїх посадових обов`язків, ОСОБА_7 збирав інформацію стосовно графічних схем водопостачання, водовідведення, теплопостачання та електропостачання на території м. Бердянськ та Бердянського району Запорізької області.

Крім того, ОСОБА_7 використовуючи надані йому повноваження, здійснював підбір кадрів до т.зв. органів влади, створених на тимчасово окупованій території м. Бердянськ Запорізької області, та обіцяв в разі згоди зарплату в російських рублях та покращення житлових умов, шляхом вибору для проживання будь-якої квартири або житлового будинку на тимчасово окупованій території м. Бердянськ.

Крім того, у другій декаді липня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, станом на 12.06.2022 будучи «начальником відділу координації міського господарства військово-цивільної адміністрації м. Бердянськ», використовуючи надані йому владні повноваження, дав журналісту російського пропагандистського каналу «Крым 24» інтерв`ю щодо проведення ремонтних робіт з відновлення трансформатора.

Крім того, у другій декаді серпня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, використовуючи надані йому владні повноваження, взяв участь у т.зв. нараді керівника тверської області рф - ОСОБА_8 та т.зв. керівника «ВЦА м. Бердянськ» - ОСОБА_9 , на якій ОСОБА_9 представив ОСОБА_7 , як «заступника з питань ЖКГ».

Також, у третій декаді серпня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, використовуючи надані йому владні повноваження, назвавшись «заступником голови ВЦА м. Бердянськ», дав інтерв`ю одному з російських пропагандистських каналів щодо діяльності самопроголошеного, незаконно створеного та підконтрольного окупаційній адміністрації рф органу «ВЦА м. Бердянськ» щодо допомоги в діяльності вказаного органу зі сторони рф та виконання ним незаконних вказівок т.зв. «голови ВЦА м. Бердянськ», в тому числі захоплення приватних підприємств та надання їм статусу комунальних підприємств.

Перебуваючи на займаній посаді, ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно, підтримуючи діяльність окупаційної адміністрації держави-агресора у м. Бердянськ Запорізької області, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, будучи на посаді «заступника голови ВЦА по інфраструктурі ЖКГ і ТЕК», пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади «ВЦА м. Бердянськ», на виконання наданих йому владних повноважень, починаючи приблизно з 14.06.2022 (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) по даний час здійснює організацію роботи комунальних установ м. Бердянськ та виконання розпоряджень (вказівок) заступників та голови ВЦА м. Бердянськ.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, за якою ОСОБА_7 , повідомлено про підозру, передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що ОСОБА_7 належить на праві приватної спільної часткової власності частка у розмірі 1/6 квартири АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Тобто, за змістом вказаних положень закону, арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
На підставі матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту є обґрунтованим, оскільки мета та підстави арешту в рамках зазначеного кримінального провадження, узгоджуються з положеннями частин 1, 3 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно не несе негативних наслідків для їх володільця, оскільки не несе інформації та не є річчю, які б унеможливлювали життєдіяльність їх володільця.

Обмеження права власності володільця на вказане майно є розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі"Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішеннявід 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, оскільки на момент розгляду вказаного клопотання правовою підставою для накладення арешту на майно є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого 1-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного 08.11.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002186, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, на приватне нерухоме майно ОСОБА_7 - 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1