Справа № 297/1225/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: захисника - ОСОБА_5 , прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/7/23, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2022 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 та ч.3 ст.307 КК України.

Продовжено строк запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до 23 лютого 2023 року включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 040 000 (один мільйон сорок тисяч) гривень.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 , в разі внесення застави, такі обов`язки: - прибувати до суду за кожним викликом; - не відлучатися з населеного пункту Закарпатської області, в якому він тимчасово проживатиме чи перебуватиме, без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи перебування в Закарпатській області; - здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В ухвалі суду вказується, що у провадженні суду знаходиться кримінальне провадження № 0000025, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2019 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 та ч.3 ст.307 КК України.

До суду надійшло клопотання від прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 на строк 60 діб.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст. 305 та ч.3 ст. 307 КК України.

На даний час, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, встановлені в ході досудового розслідування та судом щодо ОСОБА_7 не зникли і продовжують існувати, зокрема ОСОБА_7 може переховуватись від суду, оскільки є громадянином іноземної держави (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, знищити речі, які можуть бути використані, як докази у кримінальному провадженні, а саме речові докази, в томі числі наркотичні засоби, частина з яких на даний час можуть зберігатися в інших співучасників злочину (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Вказані ризики встановлені з урахуванням того, що згідно з матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, санкція за вчинення яких, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, тому існують ризики, що обвинувачений не буде виконувати покладені на нього судом обов`язки та зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, тому застосування відносно обвинуваченого інших запобіжних заходів в даному випадку є неможливим.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що ризики, на які прокурор посилався у клопотанні не підтверджені належними доказами, тому їх до уваги не слід брати. Просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою обвинуваченому ОСОБА_7 визначити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, - придбання, зберігання, перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу «героїн» в особливо великих розмірах з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб, а також передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.305 КК України, - вчинення закінченого замаху на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду про те, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів повно і всебічно оцінив в сукупності всі обставини, зазначені в ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість показання у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у вчиненні вказаних злочинів, відсутність постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків з огляду на відсутність зареєстрованого місця проживання та роботи на території України.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи сторони захисту про відсутність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, з підстав вже проведення допиту в суді трьох свідків, суд відхиляє з тих підстав, що обвинувачений ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, володіє інформацією щодо персональних даних тих свідків, які ще не допитані у судовому засіданні, що дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на даних свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними на досудовому розслідуванні показань.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги захисника з приводу наявності підстав для застосовування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з мотивів наявності місця проживання в обвинуваченого в м.Чернівці, суд відхиляє, оскільки обставини, на які посилаються захисники, існували на час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою та вже були враховані судами при постановленні відповідних ухвал, а наявність договору оренди, який укладений від імені родича обвинуваченого на оренду квартири, яка знаходяться у м.Чернівці - за межами Закарпатської області, не може бути обставиною, яка достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та забезпечувати його належну процесуальну поведінку в цьому кримінальному провадженні.

Стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_7 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою. Тому ці доводи визнаються такими, що не підтверджені будь-якими доказами.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 можливості внесення застави в розмірі 1 040 000 гривень, може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та є співмірним з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 117, 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді