Справа № 129/2509/22
Провадження по справі № 1-кп/129/283/2023
У Х В А Л А

20.02.2023 року Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

її захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 в режимі відеоконференції - адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000465 про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Гайсинського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0000465, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, клопотання обґрунтував тим, що у вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема:

1) переховування від суду, так як останній знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від п?яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінального правопорушення може переховуватися від суду;

2) незаконного впливу на потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки згідно статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений не надав показів стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Застосування до обвинуваченого іншого більш м?якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов?язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, обставини вчинення злочину;

2) особиста порука, оскільки у ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування та в суд на першу вимогу.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наслідки у вигляді смерті двох осіб та отримання тілесних ушкоджень іншою особою, дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі може ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Окрім того, ОСОБА_4 не вжив заходів щодо відшкодування завданих збитків потерпілим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб заперечили, просили у його задоволенні відмовити.

Потерпіла ОСОБА_6 , її захисник - адвокат ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 та представник потерпілого ОСОБА_10 в режимі відеоконференції - адвокат ОСОБА_11 підтримали клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб.

Крім цього, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового арешту на особисте зобов`язання, клопотання обґрунтувала тим, що ОСОБА_4 за станом здоров?я не може виконувати обов`язки запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки йому необхідно продовжувати проходити комплекс лікування, як наслідок, він мусить перебувати в лікарні на стаціонарному лікуванні. Перебувати в домашніх умовах без нагляду лікарів становить для нього реальну загрозу здоров`ю. Виконання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ускладняється не тільки для ОСОБА_4 і лікуючих лікарів, а й для органів національної поліції та суду, оскільки потрібно здійснювати постійні перевірки та отримувати дозволи на продовження перебування в умовах стаціонарного лікування не за домашньою адресою, а ці обставини можуть продовжуватися на невизначений термін, оскільки як локалізація ушкодження так і процес лікування достеменно визначено.

Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_6 , її захисник - адвокат ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 та представник потерпілого ОСОБА_10 в режимі відеоконференції - адвокат ОСОБА_11 проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 заперечили, просили у його задоволенні відмовити.

В обґрунтування заперечень щодо задоволення клопотання зазначили про те, що на даний час відсутні достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід в змозі запобігти ризикам, зазначеним у відповідних ухвалах суду. Зазначили, що захисником обвинуваченого не обґрунтовано та не доведено підстави для зміни запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив клопотання його захисника задовольнити, а у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, керуючись ст.ст. 176-179 КПК України, приходить до наступних висновків.

Згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2022року задоволено клопотання слідчого - підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 14.11.2022р. ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.12.2022р. ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до ухвали Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Вінницького апеляційного суду від 06.02.2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який - цілодобовий домашній арешт.

Як наслідок обвинуваченого ОСОБА_4 звільнено з-під варти.

Отже, з 06.02.2023 року і по даний час до обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000465 від 09.08.2022 року застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Суд за клопотанням учасників судового провадження має право змінити запобіжний захід забезпечення кримінального провадження.

Відповідно ст. 331 КПК України підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження кримінально-процесуальний кодекс України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби судового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тобто, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Під час вирішення питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжкого кримінального правопорушення, тому до нього може бути застосовано запобіжний захід при доведенні прокурором існування ризиків кримінального провадження, визначених ст. 177 КПК України.

В клопотанні прокурор зазначив про існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

1) переховування від суду, так як останній знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від п?яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінального правопорушення може переховуватися від суду;

2) незаконного впливу на потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки згідно статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений не надав показів стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, на підтвердження існування таких ризиків прокурором не надано будь-яких доказів щодо підтвердження їх існування.

Крім того в клопотанні прокурор зазначив, що ОСОБА_4 не вжив заходів щодо відшкодування завданих збитків потерпілим, однак, як зазначено в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 06.02.2023р., 11.11.2022 адвокат ОСОБА_9 , який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_8 отримав у готівковій формі кошти в сумі 50000 гривень від дружини обвинуваченого ОСОБА_13 для передачі останньому. Крім того, дружина обвинуваченого ОСОБА_13 надсилала через АТ «Укрпошта» грошові перекази потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у сумі 50000 гривень кожному, проте останні відмовилися їх отримувати, а прокурор вказаним обставинам належної оцінки не дав.

Разом з тим 07.02.2023 року ОСОБА_4 в КМП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги ВОР» було звільнено з під варти, після чого доставлено до Вінницького районного управління поліції, де було зачитано ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06.02.2023 року та ознайомлено з обов?язками передбаченими вказаною ухвалою.

14.02.2023 року отримано відповідь від КМП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги ВОР» №236/01-26 в якій зазначалося, що внаслідок травми утворився дефект задньої кісткової стінки правої лобної пазухи та дефект твердої мозкової оболонки невиясненої локації. Через ці дефекти утворюється постійне сполучення порожнини мозкового черепа через лобну пазуху та порожнину носа з зовнішнім середовищем та витікає мозкова рідина (ліквор) через ніс. Основний ризик цього стану пов?язаний з можливістю потрапляння інфекції з порожнини носа в мозковий череп і виникнення в цьому разі запалення мозкових оболонок (менінгіт), речовини мозку (енцефаліт). що несе пряму загрозу для життя. Варто зазначити, що оскільки точна локалізація дефекту твердої мозкової оболонки не встановлена, ОСОБА_4 необхідно продовжувати здійснювати комплекс заходів та досліджень, спрямованих на її виявлення, а також діагностування змін внутрішнього середовища організму та супутніх захворювань, для призначення ефективного лікування. Так, на 07.02.2023 року пацієнту було призначено проведения КТ, перед яким необхідно було здійснити введення контрастної речовини, що дозволило б точно оцінити патологічні процеси та звузити локалізацію дефекту твердої мозкової оболонки. Однак, 07.02.2023 року на виконання ухвали Вінницького апеляційного суду ОСОБА_4 було виписано з КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» внаслідок чого лікування було припинено.

15.02.2023 року стан здоров?я ОСОБА_4 був критичним і з метою недопущення негативних неповоротних наслідків для здоров?я останнього, 15.02.2023 о 06 год 55 хв було прийнято рішення викликати швидку медичну допомогу. По приїзду до місця проживання ОСОБА_4 за адресою - АДРЕСА_1 медичними працівниками, оцінивши стан здоров?я хворого, було прийнято рішення госпіталізувати ОСОБА_4 до КМП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги ВОР». Доставлений ОСОБА_4 до вказаного закладу був о 7 год 59 хв. Як доказ вищезазначеного факту, додано виписку від 15.02.2023 року із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого лор/щелепно-лицьового відділення №2232, де поставлено діагноз - правобічний післятравматичний гострий риносинусит. Уламковий перелом передньої та задньої стінок лобної пазухи справа зі зміщенням (стан після ОМС лобної кістки) та дефектом задньої стінки стадія неповної консолідації. Проміжний період ЧМТ, забою головного мозку. Стан п/о: пластика кісток лобної ділянки титановими пластинами. Назальна лікворея.

Крім того, відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 17 лютого 2023 року, за період стаціонарного та амбулаторного лікування стійкого позитивного результату не досягнуто: продовжується виділення мозкової рідини через ніс.

Враховуючи це, хворий потребує подальшого дообстеження (СКТ-цистернографія, МРТ-головного мозу та інші додаткові дослідження, перелік яких буде залежати від результатів вказаних вище досліджень) та тривалого стаціонарного лікування.

До суду обвинувачений прибув одразу за повісткою.

Фактичні дані про наміри обвинуваченого переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, а також впливу на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Європейський суд з прав людини у своєму Рішенні у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року із посиланням на Рішення у справі «Томазі проти Франції» від 27.08.1992 року підкреслив, що «небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватись лише в залежності від суворості можливого покарання, вона має визначатись з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя».

Отже, беручи до уваги факти встановлені ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06.02.2023р. з урахуванням тяжкості висунутого проти ОСОБА_4 обвинувачення, його наслідків та даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має місце постійного проживання в м. Вінниці, позитивно характеризується, проживає з дружиною та неповнолітньою дочкою, що свідчить про наявність міцних соціальних зв?язків, а також стану його здоров?я і перебування його з 16.12.2022р. на стаціонарному лікуванні у медичному закладі та даних про вжиття заходів щодо частково відшкодування завданої шкоди, суд вважає, що для запобігання та забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов?язків, до обвинуваченого ОСОБА_4 достатньо було застосувати такий вид запобіжного заходу, як особисте зобов`язання.

Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, суд вважає за необхідне з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, покласти на обвинуваченого на строк два місяці наступні, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки: прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи фактичного перебування; заборонити спілкуватися зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженні; здати на зберігання прокурору Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 131, 132, 176, 177, 178, 179, 193, 194, 315, 395 КПК України,-

Ухвалив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на строк 60 днів задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 задовольнити повністю, змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Сороки республіки Молдова, жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому запобіжний захід, обраний у відповідності до ухвали суду Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.12.2022року із змінами згідно ухвали Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Вінницького апеляційного суду від 06.02.2023 року у справі № 129/2509/22, із цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи фактичного перебування; заборонити спілкуватися зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженні; здати на зберігання прокурору Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії ухвали терміном на два місяці з моменту постановлення ухвали, а саме з 20.02.2023 року.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити на два місяці, до 20.04.2023року.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 22.02.2023р. о 12:30год.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя: