Справа № 496/128/23
Провадження № 1-кп/496/368/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Градениці, Біляївського району, Одеської області, не одруженого, із середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, номера обслуги кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший сержант, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2022 № 66 військовослужбовця військової служби за мобілізацією старшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти морської піхоти цієї ж військової частини. З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з часу видання Президентом України Указу №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України №2102-ІХ Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в України. Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, старший сержант ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. Підполковник ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_1 та капітан ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді командира 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , являються начальниками за посадою та військовим званням для старшого сержанта ОСОБА_5 , перебуваючого на посаді навідника взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її у посаді номера обслуги кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти морської піхоти цієї ж військової частини, перебуваючи в районі очікування виконання бойового завдання - поблизу АДРЕСА_2 , 09 жовтня 2022 року, близько 21.00 години, діючи умисно, в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, з мотивів боягузтва та слабкодухості, відкрито відмовився виконати накази начальника, а саме бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 від 29.09.2022 №03-55/100, щодо здійснення наступальних дій та зайняття рубежів для оборони в районі АДРЕСА_2 з метою недопущення прориву противника в напрямку АДРЕСА_2 , а також виданого на виконання бойового розпорядження усний наказ командира 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 щодо висування 1 роти морської піхоти в район виконання бойового завдання, а саме в район населеного пункту АДРЕСА_2 в напрямку АДРЕСА_2 для зайняття визначеного рубіжу, про що відкрито заявив командиру 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_8 та, як наслідок, не виконав ці накази, хоча повинен був і об`єктивно міг їх виконати, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

За таких обставин, суд вважає доведеним, те що своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України за кваліфікуючою ознакою - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

20.02.2023 року між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_5 визнав свою винуватість в обсязі підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, а також погодився на призначення покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст.ст. 60, 69 КК України перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України та призначити старшому сержанту ОСОБА_5 покарання у виді арешту на строк шість місяців, із відбуванням арешту на гауптвахті, оскільки являється військовослужбовцем.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі підозри, пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, віднесено до категорії тяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Також судом встановлено, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який є юного віку, військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, не одруженого, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимого, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, при цьому є ініціативним, в стройовому відношенні підтягнутий, професійно підготовлений та фізично розвинутий задовільно, маючого бажання повернутися до військової частини й надалі проходити військову службу та захищати суверенітет і територіальну цілісність України, окрім цього обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується співпрацювати із прокурором та органами досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження у викритті кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, вчиненого іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , зокрема надавати свідчення з приводу причетності військовослужбовців вказаної військової частини до вчинення ним злочину, як під час досудового розслідування та і судового розгляду, а також зважаючи на беззаперечне визнання ОСОБА_5 винуватості, наявністю передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, тобто декількох обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, за відсутності обставин, що обтяжують покарання та не суперечать загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Крім того, судом враховано, що ОСОБА_5 у ході досудового розслідування щиро розкаявся, беззастережно визнав свою винуватість, активно сприяв розкриттю вчиненого ним злочину.

Статтею 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Суд приймає до уваги сукупність вище перелічених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 60 КК України, покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців. Військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарання №3» до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов по справі заявлений не був. Арешт на майно обвинуваченого не накладався. Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468-470, 472-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 20.02.2023 року про визнання винуватості між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням положень ст.ст. 60, 69 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у вигляді арешту на строк 6 (шість) місяців, із відбуванням арешту на гауптвахті.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його затримання, а саме: 09 листопада 2022 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою в ДУ «Криворізька установа виконання покарання №3».

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1