КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2022 року,

за участю особи,

яка подала скаргу - ОСОБА_5 ,

його захисника - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 02 листопада 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 відмовив у відкритті провадження за скаргою засудженого ОСОБА_5 .

Своє рішення про відмову у відкритті провадження слідчий суддя, посилаючись на вимоги ст. 206 КПК України, обґрунтував тим, що на момент звернення ОСОБА_5 до слідчого судді, на його думку, за захистом порушених прав, щодо незаконного тримання в умовах несвободи, вирішення питання застосування, скасування, зміни запобіжного заходу під час касаційного провадження, перебувають поза межами процесуальної компетенції слідчого судді. Крім того, зважаючи, що ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі, та наразі доставлений в ДУ «Київський слідчий ізолятор», для касаційного розгляду, підстав вважати, що засуджений утримується під вартою незаконно, за відсутності судового рішення, не вбачається.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2022 року та повернути матеріали скарги до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суду.

В обґрунтування апеляційних вимог, ОСОБА_5 посилається на те, що при розгляді скарги та при постановленні оскаржуваної ухвали, судом були порушені норми процесуального права, що як наслідок, призвело до постановлення незаконного, невмотивованого та необґрунтованого судового рішення.

Зокрема, на думку апелянта, він обґрунтовано, в порядку ст. ст. 7, 206 КПК України звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, що полягає у незаконному триманні його під вартою. Натомість, на думку апелянта, слідчий суддя, при постановленні оскаржуваної ухвали, вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки вдався в оцінку інкримінованих йому кримінальних правопорушень, нічим не підтверджених, та констатував факт визнання його, ОСОБА_5 , крім іншого, винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

За таких обставин, на думку апелянта, оскаржувана ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва є незаконною та такою, що позбавляє його конституційного права на доступ до правосуддя та конституційного права на судовий захист.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_5 щодо його незаконного позбавлення свободи та проаналізувавши доводи його апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Дійсно, відповідно до вимог, передбачених ст. 206 КПК України, слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи, а також зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

З повідомлення ОСОБА_5 , з яким він звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вбачається, що останній з березня 2005 року незаконно позбавлений свободи, без судових рішень, які б набрали законної сили по справі № 1-17/2004, внаслідок штучного створення адміністрацією СІЗО № 25 м. Суми, йому, ОСОБА_5 , статусу засудженого, тоді як фактично він був виправданий ВСУ по справі № 5-5856к04, а з 28 вересня 2022 року етапований та перебуває під вартою у СІЗО № 13 м. Києва.

Разом з тим, незважаючи на вказані вимоги закону та обставини, а також доводи, наведені в апеляційні скарзі ОСОБА_5 , колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції у новому складі суду, з огляду на таке.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, в тому числі на підставі наданих засудженим ОСОБА_5 документів (копії рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року у справі № 480/1589/22), вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 15 лютого 2005 року, ОСОБА_5 засуджено за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі, а за ч. 1 ст. 162 КК України останнього виправдано за відсутністю в його діях складу цього злочину.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 401 КПК України 1960 року, яка діяла станом на час перегляду вироку Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року судом касаційної інстанції, вирок апеляційного суду набирає законної сили після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Таким чином, незважаючи на заяви засудженого ОСОБА_5 про те, що його позбавили волі та тримають під вартою без будь-якого судового рішення, яке б набрало законної сили, вони не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки є безпідставними та такими, що суперечать вимогам закону, в тому числі нормам кримінального процесуального закону, які діяли, як до, так і після прийняття КПК України 2012 року.

Вказані обставини підтверджуються також рішеннями Верховного Суду, зокрема ухвалою Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 08 листопада 2021 року у справі № 1-17/2004 (провадження № 51-2509зно19), якою захиснику ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 15 лютого 2005 року, якою в касаційному порядку переглядався вирок Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , за нововиявленими обставинами.

Більш того, як встановлено з матеріалів судового провадження за скаргою засудженого ОСОБА_5 , останній прибув до ДУ «Київський слідчий ізолятор» із ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для участі у розгляді його касаційної скарги на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2020 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 03 червня 2021 року щодо перегляду рішення за нововиявленими обставинами та рахується за Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду, що підтверджує його процесуальний статус як засудженої особи, а не особи, яка утримується під вартою без будь-якого судового рішення, яке набрало законної сили.

Виходячи з наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва про те, що питання, яке було винесене на його розгляд засудженим ОСОБА_5 , перебуває поза межами його процесуальних повноважень, визначених КПК України, оскільки, перебуваючи під вартою в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 , вирок щодо якого набрав законної сили з 15 лютого 2005 року, не мав достатніх правових підстав для звернення до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва в порядку ст. 206 цього Кодексу.

Що ж стосується доводів, на які засуджений ОСОБА_5 посилається у своїй скарзі, то вони не можуть служити підтвердженням наявності обставин, які спростовують законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає жодних правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки визнає ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 законною та обґрунтованою.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року, прийняти рішення, яким залишити зазначену ухвалу без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 376, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити беззадоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року, відповідно до якої відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 щодо його незаконного тримання під вартою, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 761/23460/22

Номер провадження : 11-сс/824/797/2023

Категорія ч. 2 ст. 309 КПК України

Слідчий суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_7

Доповідач - суддя ОСОБА_1