Справа №487/1344/23
Провадження №1-кс/487/697/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2023 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 ,за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Першого слідчого відділу ( з дислокацією у м.Миколаєві) ОСОБА_4 у кримінальному провадження № 0000559, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, працюючого поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону №2 управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України-

ВСТАНОВИВ:

10.03.2023 слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 05.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000559, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 з можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 214720 гривень.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення, в порядку визначеному КПК України доказами. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частинами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор, слідчий клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, зазначив про необґрунтованість підозри, недоведеність ризиків. Стверджував про відсутність вини у пред`явленому обвинуваченні, провокації зі сторони правоохоронних органів. Просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного у судовому засідання проти задоволення клопотання заперечував, у зв`язку із необґрунтованістю підозри, відсутністю доказів на підтвердження вини підозрюваного, недоведеністю ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеністю неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання, або обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Крім того просив врахувати, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції НПУ №316 о/с від 14.04.2021, призначений на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції. Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію України» визначено, що поліція є центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто правоохоронним органом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про Національну поліцію України» визначено, що завданнями поліції є: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно статті 17 Закону України «Про Національну поліцію України» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію України» визначено основні обов`язки поліцейського, відповідно до яких поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів віднесені органи Національної поліції у та інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Будучи поліцейським займаючи вказану посаду ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 3, 6, 7, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію України», ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», зобов`язаний дотримуватись Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Зважаючи на обсяг владних повноважень, визначених Конституцією України, Законом України «Про Національну поліції» та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та ч. 3 ст. 18 КК України, ОСОБА_5 є службовою особою правоохоронного органу.

Проте, на думку органу досудового слідства, ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, всупереч обов`язку неухильного дотримання норм законодавства, став на шлях злочинної діяльності та обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів, а предметом цієї діяльності наркотичний засіб - канабіс, який відповідно до списку №1 таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Так, ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», достовірно знаючи, що особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс користується великим попитом в середовищі наркозалежних осіб, з метою швидкого отримання стабільного прибутку, не пізніше 03.03.2023, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, вирішив використати дану обставину, у зв`язку з чим у останнього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут вказаного наркотичного засобу мешканцям м. Миколаєва.

При цьому, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, у невстановлений у ході досудового слідства дату та час, у невставленому місці та у невстановленої особи, незаконно придбав з метою подальшого зберігання та збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого у висушеному стані становить не менше 919,25 г., що відповідно до Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000, є великим розміром, переніс його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 та почав, у подальшому незаконно його зберігати за вказаною адресою, а також у транспортному засобі марки «Mazda» модель «6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою подальшого збуту мешканцям м. Миколаєва.

В подальшому, ОСОБА_5 з метою реалізації своїх злочинних намірів, направлених на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, який незаконно придбав та незаконно зберігав, запропонував мешканці міста Миколаєва ОСОБА_7 придбати наявний у нього вищевказаний наркотичний засіб за 20 000 гривень.

03.03.2023 ОСОБА_5 , домовившись з ОСОБА_7 по продаж останній наявного у ОСОБА_5 особливо небезпечного наркотичного засобу у вигляді канабісу на суму 20 000 гривень, діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_7 про необхідність останній прибути до місця мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , безпосередньо для придбання вказаного наркотичного засобу.

Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 03.03.2022 о 16 год. 13 хв. підійшов до ОСОБА_7 , яка вже чекала його на обумовленому ним місці біля транспортного засобу марки «Mazda» модель «6» з д.н.з. НОМЕР_1 .

Після чого, ОСОБА_5 на виконання попередньої домовленості у салоні вказаного автомобіля передав поліетиленові пакети та пластиковий контейнер, з завчасно розфасованою речовиною рослинного походження загальною масою 919,25 г., (що відповідно до Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 є великим розміром наркотичного засобу), яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, та натомість отримав шляхом передачі з рук в руки від ОСОБА_7 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, грошові кошти у сумі 20 000 гривень, в якості обумовленої ним оплати, тим самим ОСОБА_5 вчинив усі дії, які вважав за необхідні для реалізації свого злочинного умислу.

09.03.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 , а саме: - матеріали Миколаївського управління ДВБ НПУ, що стали підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань; відповідь на доручення з Миколаївського управління ДВБ НПУ від 11.10.2022 з додатками, згідно до яких; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 07.02.2023 та 03.03.2023 у ході яких остання повідомила про обставини при яких ОСОБА_5 пропонував їй та у подальшому незаконно збув особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс; відповідь на доручення з Миколаївського управління ДВБ НПУ від 06.02.2023 з додатками; супровідний лист про виконання доручення та направлення грошових коштів з Миколаївського управління ДВБ НПУ від 20.02.2023; протокол огляду речей від 20.02.2023, у ході якого оглянуто грошові кошти в сумі 20 000 грн; супровідний лист щодо направлення грошових коштів для використання в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій до Миколаївського управління ДВБ НПУ від 20.02.2023; відповідь на доручення з Миколаївського управління ДВБ НПУ від 23.02.2023 з додатками; протокол від 21.12.2022 про результати проведення НСРД, відповідно до якого ОСОБА_5 під час телефонних розмов спілкується з приводу збуту наркотичних засобів; протокол від 03.03.2023 про результати проведення НСРД, відповідно до якого ОСОБА_5 здійснив незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу; висновок експерта, згідно якого надана на експертизу речовина рослинного походження - є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. Загальна маса канабісу у перерахунку на висушену речовину складає 919,25грам.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Тому доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 307 КК України, є безпідставними.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також враховує, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , останнім вчинено в умовах воєнного стану в Україні, та підозрюваний ОСОБА_5 , будучи співробітником правоохоронного органу, ознайомлений з тактикою та методами розшуку осіб у кримінальних провадженнях, а тому здобуті знання під час проходження служби у Національній поліції, може використати з метою власного переховування від органу досудового розслідування, та як наслідок, уникнути настання кримінальної відповідальності за можливо скоєний злочин.

Також прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу на свідків, оскільки ОСОБА_5 буде мати можливість особисто або через своїх колег, які є працівниками ГУНП в Миколаївській області та інших свідків, яким відомі обставини зазначеного кримінального правопорушення, про яких слідству на цьому етапі не відомо, до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, а також інших свідків, які дотепер не допитані, але підлягають допиту за обставинами кримінального провадження.

Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та може вчинити інше кримінальне правопорушення у разі не встановлення відповідних процесуальних обмежень. Водночас ОСОБА_5 має доступ до невстановленого джерела наркотичних засобів і перебуваючи на волі може продовжити збувати їх, у тому числі з метою отримання незаконного прибутку.

Крім того доведено наявність ризику передбаченого п.2 ч.1 ст 177 КПК України , а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлене місцезнаходження всіх наркотичних засобів, збутом яких на думку органу досудового слідства займався ОСОБА_5 , а також не встановлено місця придбання цих наркотичних

Крім того доведено наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою отримання доказів вини ОСОБА_5 . По кримінальному провадженню проводяться слідчі та процесуальні дії, спрямовані на виявлення і документування інших кримінальних правопорушень, скоєних ОСОБА_5 за фактами придбання, зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Знаходячись на свободі ОСОБА_5 дізнавшись від органу досудового розслідування про здобуті в ході слідства докази на обґрунтованість його підозри та виявлені під час слідства обставини кримінального правопорушення, наявні у наданих йому додатках до клопотань про обрання запобіжного заходу, може вживати заходи до перешкоджання об`єктивності досудового розслідування.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до десяти років з конфіскацією майна.

Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 .

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства та повідомлення про підозру, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" до 08.05.2023 включно.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 214720 ( двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять ) гривень.

Покласти на ОСОБА_5 у разі звільнення під заставу зобов`язання передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися з м.Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_5 діє до 08.05.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13.03.2023 о 15.40 год.

Слідчий суддя : ОСОБА_1