Справа № 635/3190/21
Провадження №1-кп/635/96/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

представника потерпілих (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_6

секретар судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001026 від 19.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та вчинення нових кримінальних правопорушень. Просив не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_5 заставу, оскільки він обвинувачується у скоєнні злочину, який спричинив смерть особи.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення тяжкого злочину, передбаченому ч.2 ст.296 КК України, за який законом передбачено покарання у виді від 3 до 8 років позбавлення волі. Крім того, враховуючи обставини злочину, його наслідки, дані про особу ОСОБА_5 , який не одружений, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, що у своїй сукупності свідчить, що він, розуміючи невідворотність покарання та в подальшому позбавлення його волі на певний строк, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від суду. Зважаючи на те, що обвинуваченому відкриті показання потерпілої та свідків, та йому відоме місце їх проживання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, він може здійснювати незаконний вплив на них, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_5 після ДТП вирішив змінити наслідки події, а саме встановлено, що ОСОБА_8 була пристебнута паском безпеки та перебувала на передньому пасажирському місці. Проте ОСОБА_5 розстебнув пасок, дістав її з переднього пасажирського місця, перемістив тіло загиблої та розмістив його поруч з транспортним засобом, тим самим імітуючи, що остання випала із салону під час перевертання автомобілю. Вказана поведінка доводить той факт, що останній намагався спотворити наслідки злочину, тим самим перешкоджав кримінальному провадженню, що свідчить про наявність ризику, передбаченому п.4 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, обвинувачений раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України, серед яких вже наявні ДТП, а також притягувався до кримінальної відповідальності (04.09.2020 року за умисний злочин). Така поведінка ОСОБА_5 не виключає того, що в разі перебування на свободі, останній може скоїти і інше правопорушення, у тому числі пов`язане з безпекою дорожнього руху, що свідчить про ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Представник потерпілих ОСОБА_3 підтримав клопотання прокурора, зазначив, що обвинувачений перебував у розшуку, схильний до вчинення злочинів, намагався спотворити місце злочину, судовий розгляд по суті не розпочатий, свідки не допитані, що свідчить про наявність ризиків, вказаних прокурором, та необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, вважає клопотання прокурора невмотивованим, необґрунтованим, заявлені ризики безпідставними і не підтвердженими жодними доказами. Зазначив, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому є підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вказав на те, що він не намагався переховуватись та перешкоджати слідству, оскільки розуміє, що це йому нашкодить, у розшуку перебував всього два тижні і сам з`явився; всі свідки та потерпілі у даному кримінальному провадженні допитані, отже він позбавлений можливості впливати на них; уникнути покарання, притягнення до кримінальної відповідальності та продовження злочинної діяльності він не намагався. Вважає, що ризики спростовуються його належною процесуальною поведінкою, даних підтверджуючих протилежне не надано, також прокурором не надано фактичних даних підтверджуючих протиправну поведінку обвинуваченого. Також зазначив, що до застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він мав постійне місце роботи керівника відділу ТОВ «Європроект», має міцні соціальні зв`язки, а саме у нього на утриманні є батьки та дитина, на яку він сплачує аліменти, у нього дві вищі освіти, позитивна характеристика за місцем роботи та місцем проживання, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатора, має постійне місце проживання, проходив службу у ЗСУ. Через тривалий час перебування під вартою, зазанав значних збитків у неотриманні доходу, що позбавило його можливості допомогати рідним та виплачувати компенсації.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, зазначив, що клопотання є не обґрунтованим і не підтверджене жодними доказами, прокурор постійно посилається на однакові ризики, хоча ризики з часом повинні зменшуватись, на що прокурором аргументів не надано..

Представник цивільного відповідача ОСОБА_6 вирішення клопотання прокурора залишив на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був неодноразово продовжений, останній раз до 17 квітня 2023 року

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 17 квітня 2023 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про продовження строку обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не одружений, раніше притягався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, незважаючи на наявність у нього зареєстрованого місця проживання, батьків та дитини на утриманні.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої,який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. При цьому суд враховує характер та конкретні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння, що свідчать про підвищений ступень суспільної небезпечності, дії обвинуваченого після дорожньо-транспортної пригоди.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого, у сукупності із тяжкістю покарання та даними про його особу є об`єктивні підстави вважати, що усвідомлюючи ризик бути засудженим до тривалого терміну ув`язнення, обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, що свідчить, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.

Також суд погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки розгляд кримінального провадження розпочато спочатку та перебуває на стадії підготовчого засідання, свідки по даному кримінальному провадженню ще не допитані, а обвинувачений обізнаний про місце їх проживання. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого, існує висока вірогідність незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, що може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.

Також суд вважає, що поведінка обвинуваченого щодо намагання спотворити наслідки злочину, свідчить про перешкоджання кримінальному провадженню, і наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, а також неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, на даний час обвинувачується у вчиненні злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд приходить до висновку, що вказані обставини об`єктивно свідчать про його схильність до вчинення правопорушень і наявність ризику вчинення ним інших правопорушень, в тому числі пов`язаних з безпекою дорожнього руху, тобто продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3,4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження строку запобіжного заходу, доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання особи під вартою. Враховуючи викладене, а також з урахуванням того, що розгляд кримінального провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Разом з цим, у підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувальний акт підсудний Харківському районному суду Харківської області, складені у відповідності до вимог ст.ст. 291, 292 КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, судом не встановлено.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 197, 199, 315, 537, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розглядкримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у відкритому судовому засіданні на 21 квітня 2023 року на 14 годину 00 хвилин.

Клопотання прокурора ОСОБА_2 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, продовжити на шістдесят днів, тобто до 10 червня 2023 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 10 червня 2023 року включно.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 14 квітня 2023 року

Суддя ОСОБА_1