Справа № 199/1435/22
У Х В А Л А
іменем України
06 грудня 2022 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
Головуючий - суддя ОСОБА_1
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000158, за обвинуваченням ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою суду було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10 грудня 2022 року.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 заявлене клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою на 60 днів. Клопотання обґрунтовується тим, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілого і свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 і його захисник ОСОБА_4 не висловили заперечень проти задоволення клопотання прокурора, але ОСОБА_3 просить зменшити заставу до розміру, помірного для нього, оскільки в нього є малолітня дитина, яку треба утримувати.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_3 , який є особою, раніше судимою за вчинення тяжкого корисливого злочину, та щодо якого в провадженні суду вже перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину, обвинувачується у вчиненні низки нових умисних корисливих злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Окрім цього, суд не може не враховувати, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 липня 2022 року (справа № 199/4281/20) ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187 КК України засуджено до 8 років позбавлення волі.

Також, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є встановлені судом відомості про стійку асоціальну спрямованість особи обвинуваченого, тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, і за таких обставин суд погоджується з думкою прокурора, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим ухилення від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

Також слід зазначити, що до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді було визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 124050 гривень.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави, суд керується приписами ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, за якими розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах … щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення по справі «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, в якому суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

З урахуванням встановлених судом відомостей про особу обвинуваченого, його майнового стану, тієї обставини, що визначена в іншому кримінальному провадженні застава в розмірі 68100 грн. не забезпечила виконання останнім процесуальних обов`язків, суд вважає, що призначений ОСОБА_3 розмір застави, який визначений у межах закону, з одного боку є помірним для обвинуваченого, а з іншого здатним достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, відповідне клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 331, 358 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити дію раніше застосованого у відношенні ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк до 03 лютого 2023 року.

У задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зменшення розміру застави відмовити.

ОСОБА_3 підлягає звільненню з під варти у разі внесення ним застави у розмірі 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень з покладенням на нього обов`язків протягом двох місяців:

- не відлучатися із м. Дніпро без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

зобов`язавши ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду.

Попередити ОСОБА_3 , що в разі внесення застави та невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримуються під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий:

06.12.2022