Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/635/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому дистанційно в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001133 від 08 червня 2020 року стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.152, ч.1 ст.162 КК України.
В судовому засіданні, яке відбулось 17 жовтня 2022 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 на 60 днів, а саме з 16 год. 40 хв. 17 жовтня 2022 року по 16 год. 40 хв. 15 грудня 2022 року.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що раніше встановлені ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України не зникли та не зменшились. І це дає достатні підстави вважати, що у разі обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на особисту поруку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що прокурором у клопотанні про продовження строку тримання під вартою не було зазначено жодного вмотивованого доводу щодо підтвердження наміру ОСОБА_9 порушувати вимоги ст. 177 КПК України до винесення вироку у справі. Прокурор лише перераховує процесуальні документи кримінального провадження і жодного натяку не робить щодо наявності у сторони обвинувачення оперативної або іншої інформації щодо намірів порушення обвинуваченим ст. 177 КПК України.

Також захисник зазначає, що ним було надано до суду заяви депутатів Пантаївської територіальної громади ОСОБА_10 ОСОБА_11 та гр. ОСОБА_12 , які поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Судовий розгляд кримінального провадження триває 26 місяців . Змінився склад суду. Справу передано з Олександрійського міськрайонного суду до Знам`янського міськрайонного суду у якому вже рік проводиться розгляд справи але у зв`язку зі зміною суддів зрушень у розгляді справи нема.

Потерпілі в судове засідання безпідставно не з`являються, сторона обвинувачення та суд не приймає заходів для їх допиту у суді. Потерпілі свідомо проводять дії по зриву судових засідань.

Розумні строки судового розгляду вже давно вичерпані. Судовий розгляд проводиться повільно з причин відсутності доказової бази та затягування розгляду кримінального провадження з вини суду.

Обвинувачений перебуває у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» на протязі 15 місяців.

Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце реєстрації. На утриманні має батьків похилого віку.

З наведених підстав захисник вважає, що до обвинуваченого має бути застосований запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Знам`янського районного суду Кіровоградської області від 17.10.2022 р. про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановити нову, якою задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що захисту в судовому засіданні клопотання прокурора обвинуваченому ОСОБА_9 не вручалось у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України, а тому останньому не було відомо підстави клопотання та останній не міг захищати себе від доводів викладених в клопотанні.

Також упереджено суддя поставив на розгляд тільки клопотання прокурора, а клопотання захисту про зміну запобіжного заходу проігнорував та взагалі не збирався його розглядати, що є очевидно несправедливим.

Крім того, як було з`ясовано захистом до клопотання про продовження запобіжного заходу прокурором не долучалось доказів, які б підтверджували доводи клопотання, тобто воно не відповідало вимогам ст.ст. 184, 199 КПК України.

Клопотання прокурора (яке не вручено обвинуваченому) не відбувся, сторони не заслуховувались, клопотання сторін (в тому числі захисту про допит свідків) не вирішувалось, а тому оскаржувана ухвала є незаконною.

Суд першої інстанції реально не розглядаючи клопотання та доводи сторін продовжив запобіжний захід тільки симпатизуючи прокурору, оскільки реально клопотання не розглядав, жодні докази не досліджував (останні перебували в провадженні судді ОСОБА_13 ), копію клопотання ОСОБА_9 не вручав, а тому дійсно безпідставно зробив висновок про необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченому, так як жодних доказів які б свідчили на необхідність продовження такого заходу, не досліджував. При чому головуючий відкинув клопотання про зміну запобіжного заходу, поданого захисником ОСОБА_8 , чим порушив право ОСОБА_9 на перегляд обраного відносно нього запобіжного заходу.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_14 перебуває під вартою вже 2 роки 4 місяці, судові засідання не відбуваються не з вини обвинуваченого, за ці роки близько 15 разів судові засідання зривались з вини потерпілих та їх представників та судові засідання переносились саме з їх неявки.

Крім того, слід зупинитись і на ситуації в країні, так 11.10.2022 р. останній не був доставлений в судове засідання з вини держаних органів - відсутністю паливно-мастильних матеріалів, що констатує в своєму зверненні заступник командира ОСОБА_15 . Також повітряні тривоги призводить до зриву судового засідання.

Вважаю, що як мінімум слід надати ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід, який буде справедливий по відношенні до останнього та ситуації, яка склалась.

Крім того, наведена судом мотивація щодо уникнення від кримінальної відповідальності не може бути визнана обґрунтованою і носить формальний стереотипний характер, хоча вимагає повної та всебічної оцінки сукупності доводів, на які посилаються сторони.

Також, захисник звертає увагу на те, що вина ОСОБА_9 не доведена, суд знаходиться на стадії дослідження доказів та вже вбачається істотне порушення норм КПК України, що призведе до виправдання в висунутому обвинуваченні, практично всі свідки є свідками захисту та підтверджують відсутність зґвалтування.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, стверджуючи про те, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім для запобігання передбаченим ст.177 КПК України ризикам, дослідивши надані матеріали апеляційний суд приходить до таких висновків.
Як убачається з матеріалів, в провадженні в провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження №0001133 від 08 червня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.152, ч.1 ст.162 КК України.
Переглядаючи судове рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч.1 ст.178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_9 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з доведеністю винуватості, оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду про доцільність продовження перебування обвинуваченого під вартою на предмет наявності ризиків.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд враховує наступне, а саме, вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

В контексті п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Розумність строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, викладених у клопотанні про звільнення; продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (справа «Харченко проти України»).

Рішенням у справі «Белевицький проти Росії» обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи ЄСППЛ визнав порушенням п.4 ст.5 Конвенції.
Отже рядом рішень ЄСПЛ акцентується увага щодо необхідності встановлення ризиків підтверджених певними доказами, надмірних строків тримання обвинувачених під вартою і висловлена позиція з приводу недопущення тримання під вартою за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період. Відповідальність за те, щоб у кожному конкретному випадку тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищувала розумний строк, лягає у першу чергу на національні судові органи.

Завданням органів влади є встановити, чи продовжують існувати підстави, які обґрунтовують тривале тримання під вартою («Мерабішвілі проти Грузії»).

Відповідно матеріалів ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відносяться до категорії тяжких злочинів, події яких мали місце 08.06.2020. Під вартою обвинувачений перебуває з 2020 року, тобто близько 2,3 роки. Строки розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_9 затягуються з різних процесуальних причин. Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 судом постійно продовжується, останній раз ухвалою Знам`янского міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2022 року до 15 грудня 2022 року включно.

У справі триває судове слідство, однак наразі загальний строк тримання ОСОБА_9 під вартою - є тривалим строком і, згідно із наведеним вище, вказаний строк перебуває за межами розумного.

Таким чином, подальше застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_9 перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період, та його продовження, - із-за цього є не співрозмірним меті заходу; подальше продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суперечитиме позиціям справедливості, положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод й національного законодавства.

Зважаючи на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово та вважає, що цей запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час подальшого судового розгляду.

Покладення ж на обвинуваченого ряду обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, сприятиме зменшенню та стримуванню ще наявних ризиків.

Відтак, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 слушними.

Водночас, виходячи з вищенаведеного апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не можуть бути задоволені.

Згідно із п. 2) ч. 3 ст. 307 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що таку тривалість тримання ОСОБА_9 під вартою не можна вважати виправданою, а оскільки розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченого в суді першої інстанції не завершено, тому належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 такі обов`язки:

- заборонити цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- надавати можливість з`являтися по місцю проживання обвинуваченого ОСОБА_9 працівникам поліції та вимагати від обвинуваченого усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України та ( паспорти ) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному проваджені, за винятком участі в процесуальних діях і в суді;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Обвинуваченого ОСОБА_9 звільнити з під варти негайно та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання АДРЕСА_1 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_9 та направити начальнику Кіровоградського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області для виконання та постановлення на облік обвинуваченого для здійснення контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4