Провадження №: 1-кп/752/549/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001136 від 24 січня 2013 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, з середньою освітою, неодруженого, без офіційного місця роботи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а саме:

07 квітня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

18 березня 2013 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 2 роки;

12 листопада 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

04 квітня 2014 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 01 березня 2017 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

23 січня 2013 року, приблизно о 21:40 ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 68/21, побачив припаркований мотоцикл марки «Master», об`єм двигуна 125 куб.см, д.н.з. НОМЕР_1 , та в цей час у нього виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, незаконно заволодів мотоциклом марки «Master», об`єм двигуна 125 куб.см, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Дімінос Піцца Юкрейн», та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому ТОВ «Домінос Піцца Юкрейн» матеріальну шкоду на суму 13 605 грн.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КК України в редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008 року, що діяв на час вчинення кримінального правопорушення, передбачено кримінальну відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинене з проникненням у приміщення чи інше сховище, або якщо воно завдало значної матеріальної шкоди.

Відповідно до примітки до вказаної статті під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або кримінальне правопорушення, передбачене статтями 185, 186, 187, 189-191, 262, 410 цього Кодексу.

3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, зобов`язався виправитись, просив звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Вказав, щопісля звільнення з установи відбування покарань у 2017 році нових кримінаьних правопорушень не вчинняв, доглядає за непрацездатною матір`ю після перенесеного нею інсульту.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що у січні 2013 року у вечірній час близько 21-22 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходив повз піцерію на вул. Саксаганського у м. Києві, побачив мотоцикл з написом на багажнику «Домінос» та вирішив ним незаконно заволодіти. З цією метою він сів на мотоцикл і, не заводячи його, відштовхуючись ногами, поїхав з місця події. Хвилин через десять його наздогнав та затримав працівник піцерії, який вподальшому викликав поліцію. Вказав, що розумів те, що не мав права брати мотоцикл, однак зробив це оскільки перебував у стані сп`яніння, при цьому бажання отримати будь-яку матеріальну вигоду від вчиненого не мав. Вказав, що на стадії досудового розслідування не знав про те, що перебуває у розшуку. Після того як звільнився з виправної колонії у 2017 році постійно перебував за місцем проживання, не переховувався. На виклики до суду не з`являвся, оскільки доглядав хвору матір.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши інформацію, що характеризує його особу, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України в редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008 року, що діяв на час вчинення кримінального правопорушення, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно.

5.Мотиви зміни обвинувачення.

Підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.

6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

7.Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, котрий раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчиненні кримінального правопорушення проти власності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість вчинив нове кримінальне правопорушення, на неодноразові виклики до суду не з`являвся у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

При цьому, на обліку у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_3 не перебуває, визнав вину, розкаявся у вчиненому, після відбування покарання за попереднім вироком з 2017 року до кримінальної відповідальності не притягувався, транспортний засіб потерпілому повернуто.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

Таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Оскільки в діях ОСОБА_3 , які полягали у незаконному заволодінні транспортним засобом, не вбачається явної мети одержання матеріальної вигоди від вчиненого, підстав для застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна суд не вбачає.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

9.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою підлягає продовженню, але не більше ніж на 60 днів.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України в редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008 року, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за ч. 2 ст. 289 КК України цим вироком з покаранням, призначеним вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання відбуте за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 07 лютого 2023 року по 27 березня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 27 березня 2023 року.

До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, але на строк не більше ніж 60 днів.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1