У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.02.2023 року, якою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

-продовжено строк тримання під вартою до 12.03.2023р. включно.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 до 12.03.2023р. включно.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого не врахував, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та незадовільний стан здоров`я.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого СВ ВП №1 СРУП ГУ НП в Миколаївській області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СВ ВП №1 СРУП ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001387 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 11.12.2022р. перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 завдав декілька ударів потерпілому ОСОБА_7 після чого відкрито заволодів його майном у вигляді мобільного телефону та гаманця з банківськими картками та документами.

Ухвалою слідчого судді від 13.12.2022 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які наявні та не зменшились і на цей час. Вказав, що для завершення досудового розслідування необхідно провести психіатричну експертизу та виконати вимоги ст. 290-291 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні вищевказаного злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Врахував дані про особу, ступінь встановлених ризиків, обставини кримінального правопорушення і дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке згідно ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі злочини, дане кримінальне провадження вчинив в період іспитового строку, що свідчить про його схильність до антисоціальної поведінки. Крім того підозрюваний не має легальних джерел доходу.

У вказаному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування керівником Окружної прокуратури м. Миколаєва до 12.03.2023 року.

Вказані обставини, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання підозрюваного на те, що слідчий суддя не врахував, що він має постійне місце проживання та соціальні зв`язки, а тому до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не є слушними, оскільки ці обставини суттєво не зменшують наявні ризики.

Твердження підозрюваного, що незадовільний стан його здоров`я є підставою для заміни йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який не можуть бути взяті до уваги, оскільки матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства. Крім того, в умовах тримання в СІЗО може надаватись медична допомога, підозрювані, обвинувачені не позбавлені можливості отримувати належне лікування своїх захворювань.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.02.2023 року, щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: