КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 24 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 24.01.2023 задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Визначено початок строку дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою обчислювати із 24.01.2023 до 22.03.2023 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначала, що _____________________________________________________________________________________

Справа № 367/644/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1297/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

кваліфікація інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення є завищеною.

Зокрема, як убачається із доданих до клопотання слідчого протоколів допитів свідків, жодний із свідків не зазначив про наявність у підозрюваного з потерпілою неприязних стосунків, або можливість раптового виникнення між ними неприязних стосунків, або про те, що підозрюваний бажав настання смерті чи свідомо припускав її настання.

На переконання апелянта, органом досудового розслідування не підтверджено суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, не надало належної оцінки кількості сірників та показанням свідків.

Також органом досудового розслідування не надано повної інформації про особу підозрюваного, зокрема про працевлаштування підозрюваного та наявність у нього постійного місця проживання.

ОСОБА_6 офіційно працевлаштований, а саме працює двірником у Державному податковому університеті, має офіційну заробітну плату та проживає в гуртожитку.

Крім того, на переконання захисника, зазначені у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є не обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділенням відділу поліції №2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000095 від 22.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що у невстановлений день, час та місці, але не пізніше 18 год. 30 хв. 22.01.2023, у ОСОБА_6 на ґрунті ревнощів до своєї співмешканки ОСОБА_10 виник умисел на умисне вбивство останньої з особливою жорстокістю, а саме шляхом спалення заживо.

З метою реалізації вищевказаного злочинного умислу, ОСОБА_6 набрав у пластикову пляшку речовину для пришвидшення процесу горіння та попрямував до місця проживання співмешканки ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього, 22.01.2023 близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_6 , прибувши за вищевказаною адресою зайшов до вказаного будинку, де на першому поверсі виявив ОСОБА_10 . При цьому, на другому поверсі вказаного будинку перебували квартиранти ОСОБА_11 та його цивільна дружина ОСОБА_12 .

У подальшому, ОСОБА_6 , перебуваючи в тому ж місці, в той же час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_10 та бажаючи її настання, достовірно розуміючи та усвідомлюючи, що його дії завдадуть потерпілій особливих фізичних страждань та нестерпного болю, наблизившись до ОСОБА_10 , відкрутив заздалегідь заготовлену пластикову пляшку з речовиною для пришвидшення процесу горіння та вилив її на голову та інші частини тіла останньої. Одразу після цього, ОСОБА_6 з метою доведення до кінця свого вищевказаного злочинного умислу за допомогою сірників підпалив ОСОБА_10 . Внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_6 ОСОБА_10 загорілась.

В цей час, квартиранти ОСОБА_11 та його цивільна дружина ОСОБА_12 , які перебували на другому поверсі вищевказаного будинку, почувши характерні звуки підпалу одразу спустились на перший поверх, де виявили потерпілу ОСОБА_10 , на якій в той час горіло волосся та одяг. При цьому, поряд з ОСОБА_10 перебував ОСОБА_6 , який намагався залишити місце події з метою свого невикриття.

Одразу після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з метою врятування життя ОСОБА_10 , почали гасити охоплене полум`ям тіло та одяг останньої, а ОСОБА_6 , який зрозумівши, що його злочинні дії помічено сторонніми особами, зник з місця події.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали вій його волі, а саме через активні дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по врятуванню життя потерпілої ОСОБА_10 .

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_10 отримала термічні опіки голови, шиї, рук, сідниць, стегон II-IV ступеня, верхніх дихальних шляхів, загальною площею 51 %, та перебуваючи в стані опікового шоку втратила свідомість та була госпіталізована до реанімаційного відділення КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

Згідно доданих до клопотання матеріалів, 22.01.2023 о 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 затримано згідно ст. 208 КПК України.

23.01.2023 о 17 год. 20 хв. ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особливою жорстокістю, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

24.01.2023 старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області із клопотанням від 23.01.2023, погодженим прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , в якому просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 24.01.2023 задоволено клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Визначено початок строку дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою обчислювати із 24.01.2023 до 22.03.2023 включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. т. 15 п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, з чим погоджується і колегія суддів.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненому із застосуванням насильства.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги щодо невірної кваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відсутність у показаннях свідків відомостей про наявність у підозрюваного з потерпілою неприязних стосунків, а також бажання підозрюваного настання смерті чи свідоме припущення її настання, а також про відсутність доказів на підтвердження суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, колегія суддів вважає передчасними.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів всупереч доводам апеляційної скарги вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини кримінального провадження.

Колегією суддів враховані доводи захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_6 працевлаштований офіційно, має офіційну заробітну плату та проживає в гуртожитку, однак вказані обставини не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційного скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 24 січня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3