Справа № 158/2603/22
Провадження № 1-кс/0158/1136/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000531 від 07.11.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В

28 листопада 2022 року на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт із забороною розпорядження куртки синього кольору з червоним комірцем, шапки синього кольору, сумки для ноутбука чорного кольору, які було вилучено 21.11.2022 року о 17 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , в ході добровільної видачі ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує необхідністю збереження речових доказів, яким є вилучене майно.

Слідчий до суду не з`явився; водночас, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Оскільки неприбуття вказаних осіб не суперечить ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання за їх відсутності.

Неявка учасників не перешкоджає розгляду справи, тому на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000531, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, 21.11.2022 року о 17 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , в ході добровільної видачі ОСОБА_5 , вилучено куртку синього кольору з червоним комірцем, шапку синього кольору, сумку для ноутбука чорного кольору.

Згідно постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, оглянуте майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , тобто повернуто.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, і з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що слідчим в достатній мірі не обгрунтовано необхідності накладення арешту на вищевказане майно, останнє не перебуває у статусі тимчасово вилученого майна, окрім того, повернуто власнику майна ОСОБА_5 на відповідальне зберігання із попередженням про кримінальну відповідальність, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення даного клопотання та приходить до висновку про відмову в його задоволенні.

Керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000531 від 07.11.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1