Справа № 161/1826/19 Провадження №11-кп/802/71/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001995, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов КП "Луцька міська клінічна лікарня" Управління охорони здоров`я Луцької міської ради до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_10 - задоволено повністю.

Визначено стягнути з ОСОБА_7 на користь Комунального підприємства "Луцька міська клінічна лікарня" Управління охорони здоров`я Луцької міської ради майнову шкоду - кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_10 в сумі 7062 (сім тисяч шістдесят дві) грн. 00 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Визначено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 04 червня 2018 року, близько 01 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на ділянці автодороги дачного масиву "Маяк", навпроти будинку № 506 у м. Луцьку, під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, умисно наніс один удар не встановленим в ході досудового розслідування гострим предметом з наявними ріжучими властивостями в обличчя потерпілого ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді ран на лобній ділянці голови по центру від волосистої частини голови до перенісся, на нижній повіці правого ока від його внутрішнього кута по ходу нижньої повіки в напрямку до виличної ділянки справа з онімінням шкіри в даній ділянці, в ділянці спинки носа по його центральній лінії від перенісся до кінчика з переходом на праве крило носа з деформацією правого носового отвору, на шкірі верхньої губи від правого крила носа вертикально донизу з переходом на перехідну кайму верхньої губи справа з деформацією вільного краю верхньої губи справа, на перехідній каймі нижньої губи справа ближче до кута рота з поширенням на підборіддя справа до проекції проксимального краю горизонтальної гілки нижньої щелепи, на передньо-зовнішній поверхні шиї справа біля правого краю щитоподібного хряща, на передній поверхні грудної клітки по центру від проекції внутрішнього краю правої ключиці до середньої третини живота дещо зліва. Згідно висновку судово-медичного експерта № 625 від 10 вересня 2018 року за ступенем тяжкості рани відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння зазвичай необхідний час більше шести діб /п. 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень"/. З представленого лікарсько-консультативного заключення лікаря комбустіолога від 07 вересня 2018 року відомо, що рубці наявні в ділянці обличчя гр. ОСОБА_10 потребують подальшої хірургічної корекції для відновлення функції верхньої губи та усунення косметичного дефекту. Співставляючи вищевказані дані з п.2.1.8 "Правил …" можна судити, що ушкодження обличчя виявлені у гр. ОСОБА_10 є невиправними.

Таким чином, своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя та такі дії кваліфіковано, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

У поданих апеляційних скаргах:

-прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.50, 65 КК України, не врахував, що обвинувачений вину у скоєному не визнав, жалю з приводу вчиненого не висловив, не розкаявся, заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду та витрачені закладом охорони здоров`я кошти на лікування потерпілого не відшкодував, вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів. Під час проведення досудового розслідування та в ході судового розгляду не встановлено жодних пом`якшуючих покарання ОСОБА_7 обставин та наявна обставина, яка його обтяжує - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, судом належно не обґрунтовано та не мотивовано причини й підстави призначення обвинуваченому покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.121 КК України.

Крім того вважає суд безпідставно прийшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, при цьому фактично свої висновки не обґрунтував, а наведені судом дані про особу обвинуваченого не є такими, які б свідчили про можливість застосування положень ст.75 КК України у конкретному випадку. При цьому, судом при призначенні ОСОБА_7 покарання застосовано ст.75 КК України, яка передбачає звільнення особи від відбування покарання, у той же час на підставі цієї статті суд звільнив обвинуваченого від призначеного покарання, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і істотні суперечності, які перешкоджатимуть подальшому виконанню рішення.

Просить скасувати оскаржений вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

-захисник обвинуваченого, просить оскаржений вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Вважає вирок підлягає скасуванню з підстав порушення судом норм процесуального та матеріального права, упередженості, при постановленні судового рішення, а також однобічності і неповноти досудового та судового слідства, в тому числі, обґрунтування вироку припущеннями, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення процесуального закону.

Зокрема, у вироку суд дійшов остаточних висновків, що вина ОСОБА_7 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень у вигляді непоправного знівечення обличчя потерпілого ОСОБА_10 повністю доведена належними і допустимими доказами. Проте такі висновки не відповідають дійсним і фактичним обставинам справи, ґрунтуються на доказах, які є суперечливими та які мають упереджений зміст, а також, які не спростовують доводів і обставин, на які посилався обвинувачений і сторона захисту під час розгляду кримінального провадження, як на підставу невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину. Сторона захисту вважає беззаперечних і достатніх доказів, які свідчать саме про кваліфікуючу ознаку, як знівечення обличчя потерпілого встановлено не було, а факт встановлення наявності критеріїв знівечення обличчя на підставі консультативного висновку лікаря, який не є фахівцем у хірургії косметології та використання його як доказу проведенні судово-медичної експертизи є недопустимим. Критерії, за якими обличчя потерпілого можна вважати знівеченим візуально були відсутні на його обличчі і під час участі останнього у судових засіданнях.

Також судом, на думку захисника, викладено показання обвинуваченого без зазначення всіх обставин, а показання потерпілого не відповідають тим, які безпосередньо були дані ним у судовому засіданні. Отже у вироку мають місце суттєві неточності та розбіжності, які мають важливе значення для об`єктивності оцінки доказів. Поза увагою суду залишилося, що свідок ОСОБА_11 є сином потерпілого і неприязні стосунки останнього з обвинуваченим, а слідчий ОСОБА_12 є зацікавленою особою. Суперечливими з показами потерпілого є покази свідка ОСОБА_13 , яка вказує про її побиття, нанесення ударів у обличчя, внаслідок яких вона впала, тягання за волосся потерпілим ОСОБА_10 та щодо обставин бійки між останнім та ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_13 вказувала, що коли бійка припинилася потерпілий не був порізаний, в іншому випадку вона б його не залишила. Вказані обставини свідок ОСОБА_13 намагалася повідомити під час допиту у кримінальному провадженні за фактом розслідування побиття ОСОБА_7 , проте судом залишено поза увагою як проводилося слідство та факт того, що слідчий ОСОБА_12 був зацікавленою особою, яка немала права брати участь у кримінальному провадженні.

Сторона захисту звертає увагу, що судом зроблено хибний висновок, про врахування обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, на підставі консультативного висновку спеціаліста від 14.06.2018, попри те, що ОСОБА_7 не проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, а з виписки №9908, яка надана після звернення останнього за медичною допомогою вбачається відсутність алкогольного сп`яніння. Долучена до матеріалів кримінального провадження довідка з наркологічного диспансеру, яка вказує на перебування ОСОБА_7 під консультативним наглядом у ВОНД з 2001 року з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів» суперечить наданій інформації з КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» на адвокатський запит щодо ОСОБА_7 .

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, потерпілий та його представник, цивільний позивач КП «Луцька міська клінічна лікарня» КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» в судове засідання не з`явились. Учасники судового провадження не заперечували проти продовження судового розгляду, тому колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд без участі вказаних учасників судового провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, міркування обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту, думку прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу захисника, підтримала свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення .

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя, суд першої інстанції проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Обставини, встановлені у вироку ґрунтуються на повному, всебічному та неупередженому дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.

Так, суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку показанням самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав. Суду показав, що ОСОБА_14 є його знайомою, під час конфлікту вони перебували у стосунках. ОСОБА_15 регулярно наносив ОСОБА_16 тілесні ушкодження. Після народження дітей життя у них не складалось, внаслідок конфліктів у ОСОБА_14 та нього зав`язались стосунки. Так, того дня, 04 червня 2018 року, близько 01 год. до нього подзвонила ОСОБА_14 та попросила приїхати до дачного будинку, що знаходиться на дачному масиві "Маяк". Приїхавши на місце, почув крики, після чого побачив дві постаті. На вулиці було темно, однак, на тому місці, де знаходились двоє осіб, знаходився ліхтар. Коли наблизився, то побачив ОСОБА_17 , який наносив удари ОСОБА_14 . При цьому, ОСОБА_14 виривалась до нього, але ОСОБА_15 наносив удари руками по голові, тулубу, внаслідок яких остання падала. ОСОБА_15 також наздоганяв ОСОБА_14 і наносив удари тапком. Також, ОСОБА_15 постійно був одягнений у футболку та шорти. Син ОСОБА_18 стояв та спостерігав, як ОСОБА_15 наносив удари ОСОБА_14 . В ході сутички, він та потерпілий наносили одне одному удари, зміщувались до паркану, який складався із арматури та сітки, зупинялись біля нього. У певний момент сутички ОСОБА_19 крикнув: " ОСОБА_20 , біжи сюди". Вподальшому він та потерпілий продовжували бійку, перемістились через огорожу. Далі ОСОБА_21 відтягнув ОСОБА_17 , який наносив йому удари. Також, він чув як ОСОБА_15 кричав ОСОБА_22 : "Добивай його", після чого він відчув біль у ребрі та втратив свідомість на хвилину. Коли він почав рух у напрямку дороги, то ОСОБА_15 наносив удари ногами ОСОБА_14 . Після цього, він почав рухатись до калітки. Після нанесення ударів ОСОБА_14 , ОСОБА_21 та ОСОБА_15 почали рухатись до автомобіля, а він забрав ОСОБА_14 , з якою поїхав на озеро. Після озера він та ОСОБА_14 поїхали додому. При цьому, зазначив, що разом із ОСОБА_14 він проживав на той момент, але разом вони поїхали до нього додому. Далі він зазначив, що слідчий скерував його у наркологічний диспансер. При цьому, зауважив, що аналіз не проводився. Окрім того вказав, що не відчував наслідків травм, а звернувся у лікарню пізніше. Перед сутичкою він не роздивлявся наявність на обличчі потерпілого тілесних ушкоджень, а також те, що в ході бійки, ані потерпілий, ані він будь-яких сторонніх предметів для нанесення тілесних ушкоджень не застосовував. Припустив, що потерпілий міг напоротись на частини паркану, або уламки будівельного сміття, яке викидають люди, при цьому, ствердив, що наявність порізу на обличчі пояснюється лише збігом обставин, які склались внаслідок боротьби, а наміру спричиняти тілесні ушкодження ОСОБА_23 у нього не було. Наступного дня після подій, футболку ОСОБА_17 було знайдено на паркані на місці події, остання була без порізів. Взагальному шкодує про наслідки події.

Рішення про доведеність винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції обґрунтував також:

Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду першої інстанції надала покази про те, що того дня, коли сталась подія, вона зібрала речі та хотіла піти з хати. Було близько 24 год. 00 хв., вона сіла у авто і поїхала на дачу. При цьому, поки вона їхала, то телефонувала ОСОБА_7 . Приїхавши на дачу, яка знаходиться на дачному масиві "Маяк" на вул. Дубнівська у м. Луцьку Волинської області, почала закривати ворота, однак, не зробила цього. Потім прийшов чоловік ОСОБА_15 та наніс їй багато ударів. Далі втрутився обвинувачений, почав її захищати. ОСОБА_21 і ОСОБА_15 били обвинуваченого. ОСОБА_15 кричав ОСОБА_22 : "Добивай його". Обвинувачений був без свідомості. Вона бачила футболку, яка висіла на паркані не порізана, а ціла, однак, у крові. Після бійки ОСОБА_15 міг зняти футболку. Крім цього, вона припустила, що потерпілий міг влізти у забор і таким чином нанести собі тілесні ушкодження. В стані алкогольного сп`яніння не перебувала, не вживала тоді алкогольні напої. На уточнюючі питання вона повідомила, що все-таки вживала алкогольні напої, випивши бокал пива. У бійку вона втручалась, однак, чоловік її відпихав. Потерпілий не міг змиритись із закінченням відносин із нею, тому наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Крім цього, в ході конфлікту потерпілий був одягнений у білу футболку і шорти. Освітлення на місці події не було. Її перекидали через паркан також. В присутності знайомих також звучали образи на її адресу від потерпілого, а також він її неодноразово бив. Побої вона не знімала. В ході сутички, того вечора першим наніс удар потерпілий обвинуваченому. Далі вони перекидались через паркан. Обвинувачений в ході цього відбивався. Ствердила, що на момент бійки вона не бачила жодних тілесних ушкоджень у учасників бійки. Разом з тим, уточнила, що на собі та обвинуваченому бачила тілесні ушкодження, а на потерпілому ран не бачила. Уже коли приїхала у лікарню, то побачила на тілі потерпілого тілесні ушкодження. Розрізів на момент бійки на тілі потерпілого не було. Крім цього, вказала, що на момент бійки потерпілий був одягнений у футболку, яку вона в подальшому виявила на паркані. Зазначила, що обвинувачений у той день не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Показаннями свідка ОСОБА_24 показав, що того дня, 04 червня ввечері, він, його батько мати, сестри ОСОБА_25 та ОСОБА_26 та ще 2-3 людей, серед яких він пам`ятає ОСОБА_27 , сиділи у кафе "Хурма", що знаходиться на пр. Соборності у м. Луцьку Волинської області. Перебуваючи у даному кафе, за столом виникла сварка між батьком та матір`ю з приводу того, що він нічого не робить. Далі, він, двоє сестер та батько вийшли та вирішили проїхатись, побачили у авто матір, яка сіла у свій автомобіль, після чого поїхали за нею, щоб повернути її та зберегти сім`ю. З його слів, ці події відбувались, близько 01 год. чи 02 год. Слідували у авто за матір`ю на пр. Соборності, потім на вул. Карпенка-Карого до кільця на вул. Дубнівська, а далі до дачного будинку, не повертаючи до нього. Далі діти знаходились у авто, а він із батьком пішли забирати матір. При цьому, потерпілий зняв футболку, повісивши її на паркан. Далі матір побачила їх, почала кричати. Він забрав сумки у матері, раптово з`явився обвинувачений, після чого вступив із батьком у бійку, зав`язалась боротьба, в ході якої потерпілий та обвинувачений падали. Обвинувачений знаходився на потерпілому, який перебував у положенні лежачи на землі, душив останнього. Він підбіг, почав відтягувати обвинуваченого, мати також втручалась у сутичку, тому він відтягував її також. Далі потерпілий і обвинувачений падали через паркан на землю, продовжували боротись. Паркан, через який падали потерпілий та обвинувачений, вище пояса, загалом невеликий. Він допомагав батьку перелізти через паркан, опускаючи його. Після падінь через паркан крові на обличчі потерпілого не було. У подальшому, підвівшись, потерпілий та обвинувачений стояли біля калитки за 5 м та він почув звук удару та як тече кров. При цьому, вказав, що у цей час тримав матір - ОСОБА_14 , сторонніх осіб на місці події не було, а тілесне ушкодження батьку - поріз обличчя спричинив обвинувачений. Вважав, що потерпілому обвинувачений зламав ніс, однак, відійшовши за 5 м на світло, побачив кров на обличчі останнього. На місці події перебували виключно матір, батько, свідок і обвинувачений, а сестри сиділи у машині. Після бійки батько взяв футболку, яка висіла на паркані, щоб витерти обличчя та зупинити кров. Він кричав до батька, щоб їхати у лікарню, однак, останній не хотів. Сівши у автомобіль, наявність крові на обличчі батька побачила середня за віком сестра - ОСОБА_25 , яка після цього почала плакати. Далі матір і ОСОБА_7 пішли у невідомому напрямку, а він із батьком і сестрами поїхали автомобілем спочатку до чоловіка ОСОБА_28 , а потім у лікарню, де потерпілого оперували.

Свідок ОСОБА_24 суду показала, що на початку червня вона, матір, батько, сестра, брат та інші сиділи у кафе. При цьому, точно пам`ятає, що матір пила пиво. Між батьком та мамою виник конфлікт через гроші. Далі мати встала з-за столу та пішла. Вона із батьком, братом і сестрою вирішили прослідкувати за матір`ю, яка сіла за кермо свого авто. Їдучи за матір`ю, остання намагалась відірватись, однак, їй це не вдавалось. Зупинилась мати поблизу дачі та пішла на її територію. Батько із братом сказали їй, щоб вона сиділа із найменшою сестрою та вийшли із авто. Вказані події відбувались близько 01 год. 00 хв. На місці події було темно. При цьому, батько зняв футболку, однак, куди її поклав їй не відомо. Згодом, приблизно через 15 хв., сидячи у автомобілі чула крики, в тому числі батька, однак, туди не йшла. По поверненню брата із батьком, у останнього обличчя було у крові, а також кров була на тілі, у нього був шок. Далі такою ж кількістю людей вони поїхали до друга батька. Брат і батько казали, що обличчя останньому порізав обвинувачений. Далі за кермо сів друг батька та усі поїхали у лікарню.

Свідок ОСОБА_29 суду показав, що дати точно не пам`ятає, коли відбувались події. Того дня, у темну пору доби, гавкали собаки, почув шум, побачив, що два чоловіки і жінка, облич не бачив, а бачив лише тіні та чув голос, гучно сварились на дорозі навпроти дачного будинку свідка АДРЕСА_2 . Він не бачив бійки між даними особами, однак, особи перебували у стані алкогольного сп`яніння та гучно сварились. Територія дачі огороджена з металевої сітки заввишки приблизно 1,5 м, верх перетягнутий колючою проволокою. Дана проволока йде не скрізь, а тільки по краям, щоб не забігали на територію бродячі собаки. Навпроти його дачного будинку є також огорожа, яка складається із сітки, заввишки близько 1,2 м. Огорожа його дачного будинку вища. Наступного дня, вранці, через дорогу від його дачного будинку він виявив футболку, яка висіла на сусідньому паркані. Дана футболка була у крові. У подальшому, жінка забрала футболку. На дорозі, де відбувались події були плями крові, поблизу паркану крові не було. Зазначив, що постійно за конфліктом не спостерігав, а виходив тричі, час від часу.

Потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що на початку червня 2018 року приїхав з роботи у м. Луцьк, не хотів йти додому, тому разом із двома дочками ОСОБА_26 та ОСОБА_25 пішов у кафе "Хурма". Подруга ОСОБА_30 сказала, що візьме із собою ОСОБА_14 , однак, він цього не хотів. Все-таки ОСОБА_14 прийшла у вказане кафе. У вказаному кафе перебували ОСОБА_31 , ОСОБА_30 , ОСОБА_14 , він, двоє його доньок, куми, а пізніше приєднався його син ОСОБА_20 . За столом ОСОБА_14 вживала алкогольні напої. Близько 24 год. 00 хв., він вийшов із дітьми з вказаного кафе та усі разом вирішили проїхатись автомобілем, при цьому, ОСОБА_21 сів за кермо автомобіля, а двоє доньок сіли позаду на пасижирські сидіння. Біля світлофору поблизу кафе "Хурма" побачили ОСОБА_14 , яка вийшла із кафе із сумкою в руках, сіла у свій автомобіль і виїхала на пр.Соборності, далі повернула на вул. Карпенка-Карого та, доїхавши до КП "Луцькводоканал", зробила поблизу вказаної установи аварійну зупинку. Далі ОСОБА_14 поїхала на дачний масив " ОСОБА_32 ", що знаходиться на вул. Дубнівській у м. Луцьку Волинської області. В подальшому, його донька ОСОБА_25 заснула. ОСОБА_21 поставив автомобіль на дорозі. Він із сином ОСОБА_33 пішли до будинку (відпочинкової зони). Він зняв свою футболку, яку ніс у руках та повісив її на паркан із сітки, та знаходився у шортах і шльопанцях. ОСОБА_14 побачила його і сина, а він почав з`ясовувати стосунки із ОСОБА_14 . На той час, він і ОСОБА_14 вже не проживали разом. Він уникав розмов та зустрічей із ОСОБА_14 . Однак, він подумав, що ОСОБА_14 вже схаменулась та почнеться нормальне життя. Так, як він не бачив дружину впродовж 2 місяців, він хотів повернути дружину додому. Далі він вирвав сумку із рук ОСОБА_14 та сказав останній, що треба їхати додому. Після цього, почав її тягнути до автомобіля, при цьому, шарпав останню за руку. Пізніше ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вискочив із темряви частково з-за спини і наніс удар йому в голову. Він сказав ОСОБА_22 , що є ОСОБА_34 . Обвинуваченого він знав раніше, оскільки спілкувався із ним по телефону, бо хотів зберегти свою сім`ю. Пам`ятає чітко два удари в ході сутички. Обороняючись, він вступив із обвинуваченим у боротьбу, в ході якої обоє впали на землю. Під час боротьби позиція змінювалась, оскільки вони то падали на землю, то перехилялись через паркан, переміщались через паркан назад, при цьому, наносилось багато ударів. Сутичка тривала близько 20 хв., в ході якої двічі він та обвинувачений розпочинали активні дії боротьби. Так, вдруге, коли обоє підвелись із землі та перемістились в ході боротьби через паркан до проїжджої частини, обвинувачений, на його переконання, мав якийсь гострий предмет у руках, якого, однак, він не бачив. Зазначив, що обвинувачений зробив один взмах рукою зверху донизу, після чого з його обличчя хлинула гаряча кров та він відчув різку біль. Своїй дружині він ударів не наносив, ніяких колюче-ріжучих предметів на землі не було, з парканом він не контактував та на будь-які предмети не натикався. Наявність на тілі тілесних ушкоджень у обвинуваченого не бачив. У вирішенні призначення покарання покладався на розсуд суду.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції була надана відповідна юридична оцінка показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_24 , ОСОБА_10 , ОСОБА_29 , які викладені в оскарженому вироку та суд першої інстанції правильно вважав такими, які узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, які містять об`єктивні дані про причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В основу вироку як на підставу винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції правильно поклав і досліджені письмові докази, а саме:

- рапорт інспектора-чергового Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 04 червня 2018 року ОСОБА_35 , яким зафіксовано, що 04 червня 2018 року о 03 год. 50 хв. в ч/ч з диспетчерського центру лінії 102 засобами електронного зв`язку надійшло повідомлення про подію, яка мала місце 04 червня 2018 року, близько 01 год. Повідомлення надійшло з органів охорони здоров`я про інші тілесні ушкодження, які нанесені ОСОБА_10

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 04 червня 2018 року, яким зафіксовано, як слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_12 відібрав у потерпілого ОСОБА_10 заяву про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення, зокрема нанесення тілесних ушкоджень.

-консультативний висновок спеціаліста ВОНД № 1549 від 04 червня 2018 року, згідно якого, ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

-протокол проведення слідчого експерименту з доданими фототаблицями від 05 липня 2018 року, в ході якого зафіксовано, як потерпілий ОСОБА_10 відтворив події, які мали місце 04 червня 2018 року на автодорозі дачного масиву "Маяк" на вул. Дубнівській у м. Луцьк Волинської області, а саме, обставини та механізм заподіяння ОСОБА_7 йому тілесних ушкоджень.

-висновок експерта № 445 від 06 липня 2018 року, згідно якого у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани (на момент огляду рубці) на лобній ділянці голови по центру від волосистої частини голови до перенісся, на нижній повіці правого ока від його внутрішнього кута по ходу нижньої повіки в напрямку до виличної ділянки справа з онімінням шкіри в даній ділянці, в ділянці спинки носа по його центральній лінії від перенісся до кінчика з переходом на праве крило носа з деформацією правового носового отвору, на шкірі верхньої губи від правого крила носа вертикального донизу з переходом на перехідну кайму верхньої губи справа з деформацією вільного краю верхньої губи справа, на перехідній каймі нижньої губи справа ближче до кута рота з поширенням на підборіддя справа до проекції проксимального краю горизонтальної гілки нижньої щелепи, на передньо-зовнішній поверхні шиї справа біля правого краю щитоподібного хряща, на передній поверхні грудної клітки по центру від проекції внутрішнього краю правої ключиці до середньої третини живота дещо зліва. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії гострого предмету. Враховуючи характер та анатомічну локалізацію виявлених тілесних ушкоджень виключається можливість їх виникнення під час падіння з висоти власного зросту. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран виникли від одного контакту з травмуючою дією гостро-ріжучого предмету.

-копії довідок Луцької міської клінічної лікарні №№ 623, 620 від 26 червня 2018 року, згідно яких, ОСОБА_10 знаходився на стаціонарному лікуванні в період часу з 04 червня 2018 року по 26 червня 2018 року з діагнозом "множинні різані рани обличчя, носа, верхньої губи, лоба, грудної клітки. Носова кровотеча, алкогольне сп`яніння". 04 червня 2018 року проведено операцію.

-висновок експерта № 625 від 10 вересня 2018 року, згідно якого у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани (на момент огляду рубці) на лобній ділянці голови по центру від волосистої частини голови до перенісся, на нижній повіці правого ока від його внутрішнього кута по ходу нижньої повіки в напрямку до виличної ділянки справа з онімінням шкіри в даній ділянці, в ділянці спинки носа по його центральній лінії від перенісся до кінчика з переходом на праве крило носа з деформацією правового носового отвору, на шкірі верхньої губи від правого крила носа вертикального донизу з переходом на перехідну кайму верхньої губи справа з деформацією вільного краю верхньої губи справа, на перехідній каймі нижньої губи справа ближче до кута рота з поширенням на підборіддя справа до проекції проксимального краю горизонтальної гілки нижньої щелепи, на передньо-зовнішній поверхні шиї справа біля правого краю щитоподібного хряща, на передній поверхні грудної клітки по центру від проекції внутрішнього краю правої ключиці до середньої третини живота дещо зліва. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Рубці наявні в ділянці обличчя ОСОБА_10 потребують подальшої хірургічної корекції для відновлення функції верхньої губи та усунення косметичного дефекту. Виявлені у ОСОБА_10 дані тілесні ушкодження є невиправними і в подальшому за ступенем тяжкості можуть бути оцінені як тяжкі тілесні ушкодження, якщо будуть визнані судом, як такі, що знівечують обличчя.

-протокол огляду місця події за участю експерта з доданим диском, який також досліджено в судовому засіданні від 04 жовтня 2018 року, яким зафіксовано місце, де відбувались події 04 червня 2018 року.

-висновок експерта № 89-МК від 11 грудня 2018 року, згідно якого, на тілі ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: різані рани на лобній ділянці голови по центру від волосистої частини голови до перенісся, на нижній повіці правого ока від його внутрішнього кута по ходу нижньої повіки в напрямку до виличної ділянки справа з онімінням шкіри в даній ділянці, в ділянці спинки носа по його центральній лінії від перенісся до кінчика з переходом на праве крило носа з деформацією правого носового отвору, на шкірі верхньої губи від правого крила носа вертикального донизу з переходом на перехідну кайму верхньої губи справа з деформацією вільного краю верхньої губи справа, на передній каймі нижньої губи справа ближче до кута рота з поширенням на підборіддя справа до проекції проксимального краю горизонтальної гілки нижньої щелепи, на передньо-зовнішній поверхні шиї справа біля правого краю щитоподібного краю правої ключиці до середньої третини живота дещо зліва. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії гострого предмета в якого наявні ріжучі властивості, не виключається від дії леза клинка ножа. Повністю виключається утворення тілесних ушкоджень на падіння на металеву сітку, гофровану бляшану огорожу і т.д., так як в такому б випадку пошкодження носили рваний характер.

-протокол проведення слідчого експерименту з доданим диском від 20 листопада 2020 року, в ході якого ОСОБА_7 відтворив події, які мали місце 04 червня 2018 року на автодорозі дачного масиву "Маяк" по вул. Дубнівській у м.Луцьк Волинської області.

-протокол проведення слідчого експерименту з доданим диском від 20 листопада 2020 року, в ході якого свідок ОСОБА_13 відтворила події, які мали місце 04 червня 2018 року на автодорозі дачного масиву "Маяк" по вул. Дубнівській у м. Луцьк Волинської області, зокрема, конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_10

-протокол огляду місця події від 14 травня 2021 року, проведеного за участю експерта, яким зафіксовано огляд території дачного масиву "Маяк" по вул.Дубнівській у м. Луцьк Волинської області. Об`єктом огляду є металеві ворота "забор", встановлено його розміри. Біля воріт розташована калітка, яка виготовлена з металу. В ході проведення ОМП виготовлено зліпок із загостреної поверхні воріт.

-висновок експерта № 18-МК від 28 травня 2021 року, згідно якого, на тілі ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: різані рани на лобній ділянці голови по центру від волосистої частини голови до перенісся, на нижній повіці правого ока від його внутрішнього кута по ходу нижньої повіки в напрямку до виличної ділянки справа з онімінням шкіри в даній ділянці, в ділянці спинки носа по його центральній лінії від перенісся до кінчика з переходом на праве крило носа з деформацією правого носового отвору, на шкірі верхньої губи від правого крила носа вертикального донизу з переходом на перехідну кайму верхньої губи справа з деформацією вільного краю верхньої губи справа, на передній каймі нижньої губи справа ближче до кута рота з поширенням на підборіддя справа до проекції проксимального краю горизонтальної гілки нижньої щелепи, на передньо-зовнішній поверхні шиї справа біля правого краю щитоподібного краю правої ключиці до середньої третини живота дещо зліва. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії гострого предмета, в якого наявні ріжучі властивості, Повністю виключається утворення тілесних ушкоджень на падіння на металеву сітку, гофровану бляшану огорожу і т.д., так як в такому б випадку пошкодження носили рваний характер. Виключається можливість утворення пошкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту як з прискоренням, так і без такого.

При цьому, допитані судом першої інстанції експерти ОСОБА_36 та ОСОБА_37 надали суду показання про те, що повністю підтверджують надані ними висновки експерта. Вказали, що при проведенні експертиз було з`ясовано, що тілесне ушкодження було спричинено від монолітного пошкодження, оскільки наявна єдина лінія. Таке тілесне ушкодження не могло утворитись внаслідок падіння на паркан із металевої сітки, сміття тощо, оскільки анатомічна локалізація ушкодження, як у потерпілого не відповідає його морфології. Разом з тим, рани були виключно різані. Крім цього, підтвердили, що була одна взаємодія, а особи були обернені один до одного передніми поверхнями. Ріжучих предметів, об які можна було порізатись на місці проведення огляду не виявлено.

При цьому, апеляційний суд вважає, що такі докази були отримані в законний спосіб, тобто у порядку передбаченому чинним законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вказані вище документальні та інші докази, які на думку апеляційного суду є послідовними та узгоджуються між собою, а також містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню, в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності відтворюють картину подій, які мали місце 04 червня 2018 року за участі обвинуваченого, та вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення.

Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує факту виниклого між ним та потерпілим ОСОБА_10 конфлікту.

Водночас, апеляційний суд критично відноситься до посилань сторони захисту в тій частині, що матеріали провадження не містять доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України з посиланням на те, що він не мав при собі будь яких ріжучих предметів та не мав наміру спричиняти ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а лише хотів захистити ОСОБА_13 , оскільки, вони суперечать дослідженим доказам у кримінальному провадженні, не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, а тому відповідно розцінюються як намагання уникнути чи пом`якшити відповідальність за вчинене.

Проаналізувавши вказані вище докази колегія суддів вважає, що ними доводяться обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст.91 КПК України.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.85, 86 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що судом взагалі не було взято до уваги тієї обставини, що ОСОБА_7 став на захист ОСОБА_13 безпідставні, оскільки даний факт жодним чином не надавав обвинуваченому права спричиняти потерпілому тілесні ушкодження, про які йде мова у даному провадженні.

Не містять також матеріали кримінального провадження і будь-яких доказів того, що потерпілий ОСОБА_10 міг отримати тілесні ушкодження, за інших обставин, а саме при проникненні на територію дачної ділянки при контакті з гострою частиною воріт, як про це вказувала ОСОБА_13 та зазначає сторона захисту. Вказані доводи спростовуються показаннями самої ОСОБА_13 , яка зазначала, що коли приїхала на дачний масив "Маяк" на АДРЕСА_2 , почала закривати ворота, однак, не зробила цього. Також вона ствердила, що ворота були не зачинені і її чоловік прийшов (підбіг) до неї, а не проник на територію та неодноразово вказувала, що потерпілий не був порізаний коли закінчилась бійка, що ставить під сумнів отримання потерпілим тілесних ушкоджень під час проникнення на територію дачі, як про це вказує ОСОБА_13 .

Посилання сторони захисту, що біла футболка в яку був одягнений потерпілий ціла, без ушкоджень та даний факт виключає отримання тілесних ушкоджень останнім саме під час вказаного конфлікту суд оцінює критично, оскільки потерпілий вказував, що зняв футболку та повісив на паркан із сітки, що узгоджується із наданими показами свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_29 , які виявили її на наступний день на паркані. Разом з тим під час проведення слідчих експериментів ОСОБА_13 чітко ствердила про одяг потерпілого, однак не змогла пригадати у що був одягнений її син та обвинувачений, аналогічно ОСОБА_7 чітко описав одяг потерпілого, однак не зміг пригадати у що був одягнений ОСОБА_24 , який безпосередньо також приймав участь у конфлікті, тому наведені посилання можливо розцінювати, як власну версію події та вибудувану лінію захисту.

Свідок ОСОБА_29 надав суду покази з, яких вбачається, що плями крові він бачив на дорозі де відбувались події та поблизу паркану крові не було.

Аналогічно спростовують наведені вище доводи щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 висновки експертів, а саме: висновок експерта № 89-МК від 11 грудня 2018 року, згідно якого, на тілі ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які могли утворитися від дії гострого предмета в якого наявні ріжучі властивості, не виключається від дії леза клинка ножа. Повністю виключається утворення тілесних ушкоджень на падіння на металеву сітку, гофровану бляшану огорожу і т.д., так як в такому б випадку пошкодження носили рваний характер.

Важливо зазначити, що судово медико-криміналістична експертиза, яка була проведена на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду від 30 грудня 2020 року, була здійснена після проведення ініційованих захисником слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_7 , під час яких було відтворено обстановку на місці події, вказано на можливий механізм спричинення потерпілому ОСОБА_38 тілесних ушкоджень. В основу висновку експерта № 18-МК від 28 травня 2021 року, були взяті вихідні дані, які повідомили саме обвинувачений ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_13 щодо обставин та місця події, тому наведене спростовує твердження захисника, що висновки експертизи обрунтовані на недостовірних відомостях.

З висновку експерта № 18-МК від 28 травня 2021 року, вбачається, що на тілі ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які могли утворитися від дії гострого предмета, в якого наявні ріжучі властивості, Повністю виключається утворення тілесних ушкоджень на падіння на металеву сітку, гофровану бляшану огорожу і т.д., так як в такому б випадку пошкодження носили рваний характер. Виключається можливість утворення пошкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту як з прискоренням, так і без такого.

З висновку експерта № 445 від 06 липня 2018 року, висновку експерта № 625 від 10 вересня 2018 року, вбачається, що у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани (на момент огляду рубці), які виникли в результаті травмуючої дії гострого предмету. Враховуючи характер та анатомічну локалізацію виявлених тілесних ушкоджень виключається можливість їх виникнення під час падіння з висоти власного зросту. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран виникли від одного контакту з травмуючою дією гостро-ріжучого предмету.

Не беруться до уваги судом і твердження захисника обвинуваченого про те, що у потерпілого ОСОБА_10 візуально тілесні ушкодження, а саме рубець не виділяється, є непомітний, та не спотворює обличчя, які на його думку, безпідставно віднесені до тяжких, так як апеляційний суд вважає їх власними судженнями, які не підтверджено з посиланням на будь-які докази.

В матеріалах кримінального провадження, наявні копії довідок Луцької міської клінічної лікарні №№ 623, 620 від 26 червня 2018 року, згідно яких, ОСОБА_10 знаходився на стаціонарному лікуванні в період часу з 04 червня 2018 року по 26 червня 2018 року з діагнозом "множинні різані рани обличчя, носа, верхньої губи, лоба, грудної клітки. Носова кровотеча, алкогольне сп`яніння". 04 червня 2018 року проведено операцію.

Відповідно до висновку експерта № 625 від 10 вересня 2018 року, у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани (на момент огляду рубці) на лобній ділянці голови по центру від волосистої частини голови до перенісся, на нижній повіці правого ока від його внутрішнього кута по ходу нижньої повіки в напрямку до виличної ділянки справа з онімінням шкіри в даній ділянці, в ділянці спинки носа по його центральній лінії від перенісся до кінчика з переходом на праве крило носа з деформацією правового носового отвору, на шкірі верхньої губи від правого крила носа вертикального донизу з переходом на перехідну кайму верхньої губи справа з деформацією вільного краю верхньої губи справа, на перехідній каймі нижньої губи справа ближче до кута рота з поширенням на підборіддя справа до проекції проксимального краю горизонтальної гілки нижньої щелепи, на передньо-зовнішній поверхні шиї справа біля правого краю щитоподібного хряща, на передній поверхні грудної клітки по центру від проекції внутрішнього краю правої ключиці до середньої третини живота дещо зліва. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Рубці наявні в ділянці обличчя ОСОБА_10 потребують подальшої хірургічної корекції для відновлення функції верхньої губи та усунення косметичного дефекту. Виявлені у ОСОБА_10 дані тілесні ушкодження є невиправними і вподальшому за ступенем тяжкості можуть бути оцінені як тяжкі тілесні ушкодження, якщо будуть визнані судом, як такі, що знівечують обличчя.

Поняття знівечення не є медичним, а тому право оцінювати отримане тілесне ушкодження обличчя як знівечення належить до компетенції слідчого та суду. Водночас тільки судово-медичний експерт визначає вид ушкодження, його особливості та механізм утворення і встановлює, чи є це ушкодження виправним або невиправним. При невиправності ушкодження нарівні з визначенням ступеня його тяжкості експерт зазначає, що таке ушкодження може бути розцінене як тяжке у разі, якщо буде визнане судом таким, що знівечило обличчя.

Як убачається з матеріалів провадження, висновок щодо віднесення тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_39 , до категорії тяжких, суд першої інстанції зробив на підставі загальноприйнятих уявлень про зовнішній вигляд людини, а також на підставі наведених вище висновків експерта.

Крім того, не беруться до уваги доводи сторони захисту про те, що суд поклав в основу обвинувального вироку показання свідка ОСОБА_24 , які на їх думку, є необ`єктивними через його неприязні стосунки до обвинуваченого, оскільки враховуючи усі наявні в матеріалах провадження докази в сукупності, в суду не виникає будь-яких сумнівів у їх правдивості. Крім того, на підтвердження такого доводу стороною захисту не було наведено та не надано жодного з доказів.

Критично також апеляційний суд відноситься до тверджень захисника щодо розбіжностей в показаннях потерпілого ОСОБА_10 при описанні механізму отримання порізу під час слідчого експерименту та під час судового розгляду, оскільки певні неточності у показаннях пов`язані з тривалим часом, який минув з моменту самої події та не можуть свідчити про їх неправдивість чи слугувати підставою для скасування вироку.

Посилання сторони захисту про зацікавленість слідчого ОСОБА_12 колегія суддів вважає голослівними, такі доводи були предметом перевірки слідчим суддею під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0002666 від 26.07.2022 за заявою ОСОБА_7 , яке відповідно до постанови слідчого СВ Луцького ВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_40 від 31.07.20219 року закрито.

Доводи захисника щодо невірно встановленої судом першої інстанції обставини, що обтяжує покарання - знаходження обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, а саме консультативним висновком спеціаліста №1549 від 04.06.2018 з якого вбачається, що ОСОБА_7 04.06.2018 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги викладене колегія суддів вважає, що вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, викладені в поданій апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи, не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають жодних підстав для скасування оскарженого вироку, як про це просить сторона захисту, оскільки спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які при цьому, були предметом дослідження судом першої інстанції, і їм була надана відповідна юридична оцінка.

Щодо міри призначеного обвинуваченому покарання та тверджень прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Вищевказані вимоги матеріального права при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання були дотримані судом першої інстанції.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і дані про його особу. При цьому, суд у своєму вироку навів переконливі доводи про можливість та необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі і саме на строк 5 років, яке передбачене у санкції ч.1 ст.121 КК України та застосував положення ст.75 КК України, і з цим повністю погоджується апеляційний суд.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При цьому, обтяжуючими покарання обставинами суд правильно визнав -вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому врахував, що вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України, згідно із ст.12 цього ж Кодексу, відноситься до тяжких.

З достатньою повнотою судом взято до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, поведінку безпосередньо потерпілого, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спровокував дану ситуацію, приїхавши до колишньої дружини для з`ясування відносин, при цьому, обвинувачений втрутився в даний конфлікт, інформацію про стан здоров`я самого обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікаря психіатра та за допомогою до нього не звертався, згідно наданих останнім в судовому засіданні сертифікатів психічних захворювань у нього на даний час не встановлено, його посередню характеристику з місця проживання, відомості про те, що раніше не судимий, а також дані про те, що він раніше був працевлаштований, займається суспільно - корисною працею, зокрема, являється учасником добровольчого формування ТрО м. Луцька ЗС України, з яким уклав відповідний контракт добровольця, думку самого потерпілого, який не наполягав на призначенні йому суворого покарання та у вирішенні даного питання покладався на розсуд суду.

За правилами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що обвинувачений ОСОБА_7 в ході судового розгляду виявив бажання брати участь у воєнних діях під час широкомасштабної військової агресії Російської Федерації, проти України, на даний час мобілізований до лав Збройних Сил України. Колегія суддів у цій частині враховує прагнення ОСОБА_7 , які є актуальними у час збройної агресії РФ.

Апеляційний суд враховує те, що у ході судового розгляду не було встановленого жодної негативної чи несприятливої для обвинуваченого обставини, яка би вказувала на неможливість застосування щодо обвинуваченого положень ст.75 КК України.

За таких обставин, призначене обвинуваченому покарання повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідними і достатніми для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів.

У даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.Також вважає, що при застосуванні до обвинуваченого ст.75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням) буде досягнута мета покарання.

Підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим через м`якість або призначеним через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд не вбачає.

Однак, заслуговують на увагу доводи прокурора щодо некоректного викладення в резолютивній частині вироку положень статті 75 КК України, на підставі якої ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, в той час як норми ст.75 КК України передбачають звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Оскільки, суд при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання в мотивувальній та резолютивній частині вироку послався на застосування ст.ст.75, 76 КК України, тому апеляційний суд не вважає дане порушення таким, що є істотним та тягне за собою скасування вироку.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд дійшоввисновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції змінити. Вважати звільненим ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, а в решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Будь-яких порушень кримінального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Ввважати звільненим ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: