печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши в приміщенні суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002378 від 10.07.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Білорусь, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Печерського районного суду м. Києва на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 заявив письмове клопотання, в якому просив на підставі ч.2 ст. 284КПК України закрити кримінальне провадження і звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 146 КК України та кримінального проступку за ч.1 ст. 129 КК України підставі п.п.2,3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності. При цьому, адвокат послався на те, що події, які інкримінуються ОСОБА_5 мали місце у грудні 2017 року, а відтак, на момент судового розгляду сплив 5-річний строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вказаними статтями кримінального закону.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав вказане клопотання. При цьому факт вчинення ним кримінального правопорушення за ч.2 ст. 146 КК України та кримінального проступку за ч.1 ст. 129 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті заперечив, пояснив, що йому не зрозуміло в чому різниця між реабілітуючою у нереабілітуючою підставою для закриття, яка ініційована його захисником, однак визнав, що суд роз`яснив йому, що відносно нього захистом ініційоване саме закриття з нереабілітуючої підстави - закінчення строків давності.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, пославшись на те, що воно є передчасним, обвинувачений ОСОБА_5 не визнає вину, захистом не долучено доказів на підтвердження факту не притягнення обвинуваченого після вчинення цих злочинів до кримінальної відповідальності, тобто не доведено суду обставин не переривання і не зупинення строків давності згідно ст. 49 КК України відносно ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, провівши частково судове слідство, вивчивши матеріали за клопотанням захисту, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно вимог чинного кримінального процесуального закону суд має право закрити провадження у кримінальній справі за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст.284 КПК України, зокрема у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема, п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину.

Разом з тим, як було встановлено в судовому засіданні зі слів обвинуваченого ОСОБА_5 останній свою вину за фактичними обставинами пред`явленого йому обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 146 КК України та кримінального проступку за ч.1 ст. 129 КК України не визнає, різниці між реабілітуючою і нереабілітуючою підставами не розміє.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, а саме:

- абз. 3 п.2 - умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину;

- абз. 5 п.2 - при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час, зокрема, попереднього судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення;

- абз.3 п.13 - питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, коли це є правом (ч.3 ст. 314 КПК України), а не обов`язком суду, він повинен вирішувати під час судового розгляду.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити захиснику ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 у задоволенні письмового клопотання про закриття кримінальне провадження і звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 146 КК України та кримінального проступку за ч.1 ст. 129 КК України підставі п.п.2,3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , який наразі свою вину не визнав, показання по суті обвинувачення не надав, а тому суд не може на даній стадії процесу дійти висновку, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення (злочину чи проступку), і особа винна в його вчиненні, а відтак, підстав для задоволення цього клопотання судом не встановлено

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49 КК України, ст. 369-371, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні письмового клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 146 КК України та кримінального проступку за ч.1 ст. 129 КК України підставі п.п.2,3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1