У Х В А Л А

22.02.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 0000981, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.05.2022 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, солдата резерву Збройних Сил України в/ч НОМЕР_1 , неодруженого, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

В провадження судді надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000981 від 10.05.2022 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, 09.05.2022 приблизно о 21 години 40 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем марки "CHEVROLET AVEO SF69Y" державний номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись по вул. Леваневського від вул. Героїв Крут у напрямку до вул. Митрофанова в м. Біла Церква, Київської області, поблизу розташування будинку № 40 вул. Леваневського в м. Біла Церква, Київської області в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.2 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»; п. 12.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 12.4 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»; п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність та безпідставність, перевищив дозволену в населеному пункті швидкість руху, керував вказаним автомобілем із швидкістю 60 км/год., наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість руху та в разі потреби не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, не дав дорогу та допустив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу, рухаючись праворуч наліво по ходу руху вказаного автомобіля та мав перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав наступні тілесні ушкодження лівобічний гемопневмоторакс, забій легені, поперечні переломи тіл 3 та 4 шийних хребців; перелом середньої третини діафіза другої плеснової кістки; відкритий багато уламковий перелом діафіза обох кісток правої гомілки; закритий багато уламковий перелом верхньої та середньої третини діафіза лівої плечової кістки; розрив акроміальноключичного суглоба; переломи 3-7 ребер зліва, лівої лопатки, грудини, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк більш ніж три тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 порушень вимог п.п 2.3 (б), 12.2, 12.3, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підпадають під кваліфікацію за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав нотаріально засвідчену заяву від 01.02.2023, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності, оскільки приймати участь особисто в судових засіданнях не має фізичної можливості, у зв`язку зі станом здоров`я.

Крім цього потерпілий в заяві зазначив, що жодних матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, оскільки останній в повному обсязі відшкодував йому завдану шкоду, у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_5 просив закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у зв`язку з їхнім примиренням.

Також у заяві приватним нотаріусом ОСОБА_6 зазначено, що у зв`язку з хворобою ОСОБА_5 на діагноз Паркінсона, його дієздатність перевірено та заява підписана на дому за адресою: АДРЕСА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину визнав, щиро каявся, фактичні обставини не оспорював, оскільки повністю з ними погоджується, підтвердив факт відшкодування ним ОСОБА_5 завданої матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, просив закрити провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Отже, обвинувачений ОСОБА_3 під час судового засідання наполягав на закритті кримінального провадження, у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_5 , який у своїй нотаріально засвідченої заяві просив закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку з їхнім примирення.

Дослідивши клопотання потерпілого, з`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстав зазначених потерпілим, а також враховуючи позицію обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення клопотання потерпілого. При цьому в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, в судовому засіданні щиро каявся, вину визнав у повному обсязі, матеріальна та моральна шкода відшкодована в повному обсязі, суд проаналізувавши та зіставивши клопотання потерпілого з вимогами КПК України, приходить до наступного висновку.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно з пунктом 1 частини 2 статті 284 наведеного Кодексу кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Отже, вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із примиренням такого з потерпілим та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів з необережною формою вини та згідно з вимогою УІТ, останній раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, під час керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп`янінні не перебував, а також враховуючи позицію потерпілого, який просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та зазначив, що будь-яких претензій матеріального й морального характеру до останнього не має та проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілого стало результатом його добровільного волевиявлення.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 цієї статті (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Оскільки, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на закриття кримінального провадження з вказаних підстав, суд вважає можливим звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрити кримінальне провадження.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Суд вирішуючи питання щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню, в порядку статей 122-124 КПК України та вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до висновку Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 342/1560/20 зазначено, що примирення винного з потерпілим (стаття 46 Кримінального Кодексу України) є нереабілітуючою підставою, яка дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження у значеній формі, без використання прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодовувати саме винна особа. При цьому Верховний Суд врахував висновок Великої Палати у постанові від 17.06.2020 у провадженні № 13-47кс20 (справа 598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватися не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

За таких умов процесуальні витрати по кримінальному провадженню, підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь Держави.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285, 286, п. 2 ч. 3 ст. 314, 477, 370, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000981 від 10.05.2022 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення інженерно-технічної експертизи у розмірі 1510,24 грн. (одна тисяча п?ятсот десять гривень 24 копійки).

Речові докази, а саме транспортний засіб марки "CHEVROLET AVEO SF69Y" державний номерний знак НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , залишити у останнього, як у користувача майна.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Копії ухвали вручаються обвинуваченому та прокурору негайно після її проголошення.

СуддяОльга БОНДАРЕНКО