Справа № 201/7911/22
Провадження №1-кс/201/2976/2022
У Х В А Л А
Іменем України
25.10.2022 р. м.Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 22.08.2022 р. у справі № 201/5707/22 в рамках кримінального провадження № 0000078, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, у якому просить суд скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, що були вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2022 р. у справі № 201/5707/22 в рамках кримінального провадження № 0000078, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування своїх вимог адвокат посилається на те, що 22.08.2022 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено ухвалу по справі № 201/5707/22 якою задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель CC, державний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_2 , коричневого кольору.

На теперішній час фактично у кримінальному провадженні № 0000078, відпала потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема: марки VOLKSWAGEN, модель CC, державний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_2 , коричневого кольору.

Адвокат надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, клопотання задовольнити.

Відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області явку свого представника у судове засідання не забезпечили, але була надана копія постанови від 27.06.2022 р. про закриття провадження № 0000078 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2022 р. у справі № 201/5707/22 в рамках кримінального провадження № 0000078, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель CC, державний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_2 , коричневого кольору.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Постановою слідчого СВ ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 27.06.2022 р. кримінальне провадження №0000078, відомості про яке 24.06.2022 р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК Украпїни, зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в даному кримінальному провадженні, в межах якого було накладено арешт, на скасуванні якого наполягають заявники, даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявниками належним їм майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.18) ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110,170-175,369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2022 р. у справі № 201/5707/22 в рамках кримінального провадження № 0000078, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України-задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, що були вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2022 р. у справі № 201/5707/22 в рамках кримінального провадження №0000078, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2022 р. на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель CC, державний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_2 , коричневого кольору.

Зобов`язати слідчого СВ ВП № 5 ДРУП в Дніпропетровській області або інших слідчих групи слідчих у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0000078 від 24.06.2022 р., повернути майно, а саме марки VOLKSWAGEN, модель CC, державний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, VIN код НОМЕР_2 , коричневого кольору.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1