Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/817/22
Провадження №: 1-і/332/20/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпрорудне Василівського району, Запорізької області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

встановив:

Прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які враховувалися при застосуванні і продовженні обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, оскільки, будучи на свободі, останній має можливість переховуватися від суду у зв`язку з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення. На даний час передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які слугували підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не зникли, не зменшилися та продовжують існувати. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 04.02.2023, у той же час, з об`єктивних причин завершити розгляд провадження до його спливу неможливо, підстави для скасування або зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який відсутні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у ньому. Зазначив, що на даний час ним вживаються заходи щодо відновлення втраченого кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що ОСОБА_4 більше року перебуває під вартою, справа ніяким чином не рухається, ризики перелічені формально, необґрунтовані, носять характер припущень. ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України вважається не судимим. Вважає, що обвинуваченому можливо змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації.

Заслухавши учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.

У провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження ЄУН №311/817/22 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України, в якому до обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до Указу Президента України № 64/222 «Про введення воєнного стану в Україні» з урахуванням положень ст.3 Конституції України та на підставі наказу голови Василівського районного суду Запорізької області № 3 від 28.02.2022 року Василівським районним судом Запорізької області тимчасово зупинено здійснення судочинства.

На підставі розпорядження Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

На підставі розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 04.12.2021 щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалами Василівського районного суду Запорізької області, Комунарського районного суду м. Запоріжжя, Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області та Заводського районного суду м. Запоріжжя строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 неодноразово було продовжено, останній раз, - 09.12.2022, до 04 лютого 2023 року включно.

На день розгляду даного клопотання, прокурором з об`єктивних причин (на даний час на території Василівської міської територіальної громади та Василівського районного суду Запорізької області тривають активні бойові дії з окупаційними військами російської федерації), не були надані суду матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, що позбавляє суд в повній мірі розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою або вирішити питання в порядку ст.331 КПК України про скасування або зміну обвинуваченому запобіжного заходу. У зв`язку з цим, суд розглядає клопотання на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 завершується 04.02.2023, завершити розгляд кримінального провадження до вказаної дати неможливо.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років при цьому судовий розгляд кримінального провадження не закінчений. Також суд враховує, що обвинувачений не має стійких соціальних зав`язків та офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність джерела доходу та вказує на те, що обвинувачений може продовжити скоювати кримінальні правопорушення та вжити заходи, щоб уникнути відповідальності.

Суд не погоджується із доводами сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, з підстави того, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились, та не дозволяють застосувати до обвинуваченого альтернативні види запобіжних заходів, та не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку, оскільки обвинувачений не працевлаштований, не одружений, отже не має стійких соціальних зв`язків, в силу ст. 89 КК України не судимий, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та строк покарання, який передбачений санкцією статті свідчать про можливість переховування від суду, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Пояснення обвинуваченого про те, що він має неповнолітню дитину, не можуть бути єдиною достатньою підставою для зміни запобіжного заходу.

При обранні домашнього арешту, обвинувачений зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, однак у суду немає даних про те, чи є вцілілим житло обвинуваченого за місцем його реєстрації та проживання в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області.

З урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчиненого злочину, характеру інкримінованого обвинуваченому діяння, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не доведені.

До обставин (ризиків), які враховуються при вирішенні питання про запобіжний захід, безумовно належить військова агресія в Україні, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Враховуючи вищенаведене, введення воєнного стану в державі та військової агресії в Україні, обмежену можливість виконання правоохоронними органами своїх повноважень на даний час, суд дійшов висновку, що прокурором доведено, що обвинувачений представляє ризики рецидиву та втечі, а зазначені фактичні обставини та дані характеристики його особи суд вважає такими, що не стримуватимуть обвинуваченого ОСОБА_4 від порушення покладених на нього процесуальних обов`язків, тому є підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні тяжких злочинів є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Передумови для застосування до обвинуваченого менш суворого виду запобіжного заходу відсутні.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора, продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачуються, виключають можливість перешкоджання інтересам правосуддя і ухиленню від суду.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 березня 2023 року включно.

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Копію ухвали направити в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання, прокурору для відома.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, яка тримається під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали виготовлено 30.01.2023 року

Суддя: ОСОБА_1