печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого: не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000825 від 14.10.2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , за погодженням прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту земельну ділянка № НОМЕР_1 площею 0.0253 га (для ведення особистого селянського господарства) із кадастровим номером :44:003:0012, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0.1 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із кадастровим номером :44:003:0011, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Чехова, житловий будинок загальною площею 68,9 кв.м (житловий будинок під літ А-1 з надвірними будівлями: сарай під літ Б, погріб під літ. В, вбиральня під літ Г, паркан під літ №1, водопровід під літ №2) за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належить підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, шляхом заборони її відчуження.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000825 від 14.10.2022, за підозрою заступника начальника слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі Ізюмський РУП ГУНП в Харківській області) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, матеріали відносно якої 14.10.2022 виділені з кримінального провадження № 0000148 від 17.03.2022.

Проведеним досудовим розслідуванням установлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 03.03.2021 № 152 о/с майора поліції ОСОБА_5 призначено на посаду заступника начальника слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі Ізюмський РУП ГУНП в Харківській області).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції, відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про міліцію» та ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_5 присягнула на вірність Українському народові та зобов`язалась, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас ОСОБА_5 складеної нею присяги не дотрималась та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст.ст. 2, 64 Закону України «Про Національну поліцію», зрадила присязі, українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Харківська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади російської федерації (далі - рф) та службових осіб з числа керівництва збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил рф вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та російської федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи збройних сил російської федерації (далі зс рф), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей рф, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та збройних сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів рф здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян рф і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил рф серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи чорноморського флоту російської федерації, що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил рф поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і збройних сил рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року а території Донецької та Луганської областей розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію казаних регіонів, та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької та Луганської областей представниками силових структур рф проголошено створення незаконних псевдодержавних утворення «Донецька народна республіка» (далі «ДНР») та «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошених «ДНР» та «ЛНР» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької та Луганської областей сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ДНР» і «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької та Луганської областей протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, російської федерації на території Донецької та Луганської областей так званих «ДНР» і «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом рф в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного, невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

03.03.2022 збройні сили рф, шляхом збройної агресії та бойових дій, діючи спільно з підконтрольними їм воєнізованими підрозділами представників так званих «ДНР» і «ЛНР», захопили територію та здійснили тимчасову окупацію м. Ізюм Харківської області.

24.02.2022 керівництвом відділу поліції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області по сигналу «тривога» був здійснений збір особового складу, у тому числі й ОСОБА_5

28.04.2022 у зв`язку різким ускладненням оперативної обстановки на території Ізюмського району Харківської області, пов`язаним із широкомасштабною збройною агресією російської федерації, з метою захисту життя і здоров`я працівників поліції та членів їх сімей, начальником Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковником поліції ОСОБА_6 підлеглим працівникам, в тому числі ОСОБА_5 , було надано усний наказ у строк до 30.04.2022 евакуюватися на підконтрольну Україні територію на прибути за місцем дислокації підрозділу, для несення служби та виконання функціональних обов`язків.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 , достеменно знаючи про вказівку керівництва щодо передислокації відділу поліції, діючи умисно, з метою переходу на бік ворога окупаційної влади рф, залишилась у м. Ізюм Харківської області.

Після чого, ОСОБА_5 , перебуваючи у місті Ізюм Харківської області, більш точні час та місце в ході досудового розслідування не встановлені, достовірно знаючи, що на території України введено режим воєнного стану, діючи умисно, з метою переходу на бік ворога, пройшла співбесіди з представниками окупаційної влади - так званого «управління внутрішніх справ тимчасової цивільної адміністрації в Харківській області» та добровільно вступила на службу до незаконного окупаційного правоохоронного органу «Народна міліція».

Далі, в період з середини березня 2022 року, ОСОБА_5 , зрадивши Українському народові, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України розпочала свою діяльність в інтересах ворога, а саме виконуючи обов`язки представника незаконного правоохоронного органу, здійснювала перевірочні та інші фільтраційні заходи стосовно громадян України у захопленому ворогом приміщенні Центру надання адміністративних послуг Ізюмської міської ради за адресою: м. Ізюм, вул. Соборності, 50, а також схиляла інших працівників поліції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області до переходу на бік ворога.

За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України 23.09.2022 складено письмове повідомлення про підозру та 28.08.2022 повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці міста Ізюм Харківської області, громадянці України, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, тобто особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, санкція якого передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі а також додаткове у вигляді конфіскації майна.

З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

В судове засідання слідчий не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій підтримав вимоги клопотання з викладених у ньому підстав, просив їх задовольнити.

Оскільки, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання за його відсутності.

Згідно ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000825 від 14.10.2022, за підозрою заступника начальника слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі Ізюмський РУП ГУНП в Харківській області) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, матеріали відносно якої 14.10.2022 виділені з кримінального провадження № 0000148 від 17.03.2022.

В рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 28.08.2022 повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці міста Ізюм Харківської області, громадянці України, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, тобто особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, санкція якого передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі а також додаткове у вигляді конфіскації майна.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме:

-рапортами оперуповноваженого Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, згідно якого в ході виконання доручення слідчого в рамках кримінального провадження № 0000148 від 17.03.2022 отримано інфомрацію про те, що окремі поліцейські Головного управління Національної поліції України в Харківській області, в тому числі заступник начальника слідчого відділу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Ізюм Харківської області, перейшли на бік ворога та добровільно зайняли посаду в незаконно ствоерному правоохоронному органі - «народна міліція».

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що 10.08.2022 у примішенні, в якому знаходився незаконно створений окупаційною владою правоохоронний орган «народная міліція» жінка здійснювала його опитування;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_7 , в ході чого свідок впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 10.08.2022 здійснювала його опитування, як представник окупаційної влади в м. Ізюм.

-протоколами допиту свідків: старшого спеціаліста-криміналіста СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , начальника сектора моніторінгу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , т.в.о. начальника начальника СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 та начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , які потверидили факт співпраці ОСОБА_5 з представниками окупаційної влади та виконання нею функціональних обов`язків в незаконно створеному окупаційною владою правоохоронному органі «народній міліції».

-заявою начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , якою він добровільно видає органу досудового розслідування заяву на про надання єдиноразової матеріальної допомоги у розмірі 10 тисяч рублів, та трудовий договір із начальником «управління внутрішніх справ тимчасової цивільної адміністрації у Харківській області», які підписані ОСОБА_5 , разом із копією паспорта громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначені документи виявлені ОСОБА_6 після звільнення Збройними Силами України у вересні місяці 2022 року м. Ізюм Харківської області у будівлі Центру з надання адміністративних послуг у АДРЕСА_3 , де дислокувався незаконно створений орган «народна міліція».

-висновком службового розслідування затвердженого начальником ГУНП в Харківській області 03.06.2022 за відомостями, викладеними в рапорті начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_6 від 09.05.2022 відповідно до якого до ОСОБА_5 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин з 01.05.2022 по 03.06.2022, тим самим скоївши прогули, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 на праві приватної власності належить:

-земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0.0253 га (для ведення особистого селянського господарства) із кадастровим номером :44:003:0012, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 площею 0.1 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із кадастровим номером :44:003:0011, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-житловий будинок загальною площею 68,9 кв.м (житловий будинок під літ А-1 з надвірними будівлями: сарай під літ Б, погріб під літ. В, вбиральня під літ Г, паркан під літ №1, водопровід під літ №2) за адресою: АДРЕСА_1 .

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як визначено у ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Зважаючи на те, що санкція інкримінованої підозрюваній ОСОБА_5 , ч. 2 ст. 111 КК України передбачають додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, і незастосування накладення арешту на нерухоме майно підозрюваної ОСОБА_5 може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема, таких як його відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, що унеможливить виконання можливого вироку в частині можливої конфіскації майна, а також беручи до уваги розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 107, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000825 від 14.10.2022 року, - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянка № НОМЕР_1 площею 0.0253 га (для ведення особистого селянського господарства) із кадастровим номером :44:003:0012, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0.1 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із кадастровим номером :44:003:0011, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Чехова, житловий будинок загальною площею 68,9 кв.м (житловий будинок під літ А-1 з надвірними будівлями: сарай під літ Б, погріб під літ. В, вбиральня під літ Г, паркан під літ №1, водопровід під літ №2) за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належить підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, шляхом заборони її відчуження.

Роз`яснити підозрюваному, його захиснику, іншому власнику або володільцю майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді у порядку, встановленому ст. 174 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором/слідчим у кримінальному провадженні № 0000825 від 14.10.2022 року.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1