Справа № 276/261/23
Провадження по справі 1-кс/276/49/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000032 від 06.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волянщина Володарсько-Волинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, офіційно не працюючого, не одруженого, дітей не має, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий слідчого відділу відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатним осіб, що становить 134200 гривень 00 копійок.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 06.02.2023 року близько 16 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , який перебував неподалік від житлового будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, належних ОСОБА_8 .

Так, у вказаний день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, належних ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, ОСОБА_5 за допомогою сили рук відчинив двері житлового будинку і таким чином проник до його середини, після чого застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_8 наніс останній один удар кулаком правої руки в область голови, від нанесення якого потерпіла втратила рівновагу та впала на підлогу, після чого наніс один удар кулаком правої руки в область спини.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, увійшовши разом із потерпілою до середини прихожої кімнати житлового будинку, ОСОБА_5 відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 1800 гривень, якими заволодів з рук ОСОБА_8 .

В послідуючому з викраденими грошовими коштами ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 1800 грн.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Мотивуючи наявність ризику того, що ОСОБА_5 переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду є те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, не має міцних соціальних зв`язків, не має утриманців, не одружений, не має офіційного місця роботи та джерела доходу, а тому з метою уникнення покарання, перебуваючи на волі, останній матиме реальну можливість уникнути кримінальної відповідальності, залишити місце свого проживання.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення є те, що згідно вимоги УІЗ ГУНП в Житомирській області останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності.

Водночас, ОСОБА_5 ніде не працевлаштований, що дає підстави вважати, що єдиним джерелом доходів останнього є зайняття злочинною діяльністю.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 може впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні є те, що перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, останній матиме реальну можливість, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом, умовлянням або підкупом, для зміни останньою показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, а тому з метою побудови власної версії, останній може незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності шляхом підкупу, залякування або вчинення інших дій, які можуть привести до зміни потерпілою показів у кримінальному провадженні. Крім того, на першочерговому етапі проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 відмовився від співпраці з органом досудового розслідування щодо встановлення повних та всебічних обставин та події даного кримінального правопорушення.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити, з підстав зазначених у ньому, вказав, що у кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів для оголошення підозри, підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення майнових злочинів, за вчинений злочин передбачається тяжке покарання, підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, що свідчить, що єдине джерело його доходів це вчинення кримінальних правопорушень.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити, з підстав зазначених у ньому, та зазначив, що наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що підозрюваний одразу після вчинення злочину намагався виїхати з місця злочину до іншого міста, а також зазначив, що злочин вчинено відносно особи похилого віку, що є обтяжуючою обставиною.

Підозрюваний в судовому засіданні свою вину у пред`явленій підозрі визнав та просив застосувати до нього домашній арешт за місцем його фактичного проживання у АДРЕСА_3 , проте зазначив, що договір оренди житла за місцем фактичного проживання надати суду не може.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати до підозрюваного цілодобовий арешт за місцем фактичного проживання у м.Житомир.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000032 від 06.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У ході розслідування 07.02.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року, де суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Під час розгляду клопотання прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України. Підозра підтверджується як безпосереднім визнанням вини ОСОБА_5 , так і сукупністю наданих суду доказів, а саме: повідомленням по лінії 102 від Зубрицького про пограбування сусідки ОСОБА_8 від 06.02.2023 року та можливої причетності до пограбування особи, що лежить на автобусній зупинці в стані а/с; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.02.2023 року; протоколом ОМП від 06.02.2023 року прилеглої території до зупинки громадського транспорту, що на відстані близько 15м від житлового будинку АДРЕСА_2 ; протоколом ОМП від 06.02.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 06.02.2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 07.02.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 07.02.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.02.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 07.02.2023 року.

При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років та відсутністю міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, зокрема відсутності у підозрюваного постійного місця роботи і стабільного доходу, власної сім`ї. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення. Зазначена обставина сама по собі, а також з урахуванням характеризуючих особу підозрюваного даних, може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на потерпілу, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім того, слідчий суддя також приймає до уваги, що з урахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу, свідків, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні.

Також, суд відповідно до статті 178 КПК України, враховує ту обставину, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, та вказане додатково свідчить про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, а також можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя враховує також початкову стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000032, розпочатого лише 06.02.2023 року, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 Кримінального кодексу України, що відноситься до тяжкого злочину.

Таким чином слідчий суддя вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж у вигляді тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому, незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування строком на 60 діб з моменту затримання.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, який немає постійного заробітку, дані про його особу, встановлені судом ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також враховуючи, що розмір застави не може бути завідомо непомірним для обвинуваченого, слідчий суддя вважає необхідним встановити розмір застави відповідно до ч. 5 ст.182 КПК України у розмірі 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що, на думку суду, буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України та вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із можливістю внесення застави.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000032 від 06.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, а саме: до 19 годин 20 хвилин 7 квітня 2023 року.

Рахувати строк тримання під вартою з моменту затримання, тобто з 19:20 години 07.02.2023 року.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень, яку має право внести обвинувачений або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) на депозитний рахунок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки строком на два місяці з дня внесення застави, передбачені ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час за кожною вимогою;

2) не відлучатися за межі смт. Нова Борова Житомирського району Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.

Строк дії ухвали встановити до 7 квітня 2023 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 11 год. 00 хв. 13.02.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1