Справа № 308/5928/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді ? ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород об`єднане кримінальне провадження № 308/5928/21, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001659 від 02.06.2020 р. та за №0000789 від 16.07.2022 р. про обвинувачення,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ірлява, Ужгородського району, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого,не одруженого, без місця реєсстрації, фактично проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого,
27.05.2014 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений 20.01.2020 року у зв`язку з закінченням терміну відбування покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення :
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ? ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
24.05.2020 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи в мансардному приміщенні житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, шляхом вільного доступу викрав дві шліф машинки, а саме шліфмашинка ексцентрикова марки «Дніпро-М» моделі РЕ-50S, вартістю 931,50 грн., та шліф машинка кутова марки «Дніпро-М» моделі GS-140 SE, вартістю 1598,50 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2530 грн.
Окрім цього,15.06.2022 року близько 17:00 год. ОСОБА_3 перебуваючи в сквері , що знаходиться в м. Ужгороді на площі Шандора Петефі, таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, викрав велосипед марки «Crescent» білого кольору, який знаходився на велосипедній парковці, сівши на нього та почавши рух на ньому в напрямку вул. Жупанатської в м. Ужгород, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 3683,00 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились : у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальних актах визнав повністю, щиро розкаявся. Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов не визнав . По суті фактичних обставин справи пояснив, що працював у ОСОБА_6 не офіційно різноробочим по будівництву. Оскільки ОСОБА_6 не оплачував йому за виконану роботу , він точної дати не пам`ятає за спливом часу , в травні 2020 року у вечірній час, скористався моментом і взяв дві шліф машинки, які відніс в ломбард і отримав за них 900,00 грн. Пояснив, що гроші йому потрібні були, щоб купити їжу.
Окрім цього пояснив суду, що влітку 2022 року проходив через сквер в м. Ужгороді на площі Шандора Петефі, де помітив на велосипедній парковці велосипед, підійшов до нього і забрав. Оскільки велосипед був зі спущеними колесами, він його товкав і мав намір здати його на металобрухт, за що отримати гроші. Через сто метрів був зупинений працівниками поліції, велосипед повернуто потерпілому. Просив надати йому ще один шанс.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлений ним цивільний позов підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у ньому. Оголосив цивільний позов. Після оголошеної в судовому засіданні перерви в наступне судове засідання не зявився, подав до суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд справи без його участі. Заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоду в розмірі 5472 грн. та моральної шкоду в розмірі 5000 підтримує повністю. Просив призначити ОСОБА_3 законне, обґрунтоване та справедливе покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років без застосування іспитового терміну (тобто без застосування ст. 75 КК України).
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявна заява потерпілого ОСОБА_7 відповідно до якої просить суд провести розгляд справи без його участі. Претензій майнового характеру не має. Цивільний позов не заявляє. Не заперечує проти проведення судового засідання в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи, що потерпілі не були свідком вказаних подій, суд, керуючись ст.325 КПК України, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за їх відсутності.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України
Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
Відповідно до Указу Президента України Володимира Зеленського від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Крім цього, 12.08.2022 Указом Президента України № 573/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.
Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив кримінальні правопорушення , які передбачені ч.1 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України, піддатися осуду з боку держави і бути покараним у повній відповідності із законом.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, судом згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчинені умисно, з корисливих мотивів та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності, не працює та суспільно-корисною працею не займається, на психіатричному та фтизіатричному диспансерному обліку не перебуває та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання на певний строк у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.185 КК України та у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.
Разом з тим, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів суд визначає його по правилам ч.1 ст. 70 КК України застосовуючи принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід
Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2022 щодо обвинуваченого ОСОБА_3 в межах кримінального провадження за №0000789 від 16.07.2022 р. обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, який в подальшому не був продовжений.
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.
Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту звернення даного вироку до виконання.
Цивільний позов
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 завданої матеріальної шкоди в сумі 5472,00 грн. та моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно -небезпечне діяння. Це означає, що законодавець обмежив часові рамки пред`явлення позову.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Положеннями ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Основними умовами пред`явлення цивільного позову в кримінальному процесі є подання позовної заяви; процесуальна правоздатність позивача; відсутність винесеного судом рішення за тією ж підставою та предметом позову.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які маютьз начення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Статтею 1166 ЦК визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень ст.1166 ЦК єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що матеріальна шкода завдана кримінальним правопорушенням становить 2530,00 грн. Фактично понесені втрати становлять 1027,00 грн. , а саме грошові кошти сплачені у ломбард за повернення інструментів. Крім вказаної шкоди, потерпілий вказує на те, що обвинувачений, зловживаючи довірою, взяв у борг грошові кошти в сумі 3445,00 гривень, які не повернув. Крім того, ОСОБА_6 заявляє про матеріальну компенсацію в розмірі 1000,00 грн., які він поніс через неможливість, користуватися своїм інструментом, робота по шліфуванню ламберії стояла незакінченою.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ОСОБА_6 сплатив в ломбард ПТ Ломбард Фінанс грошові кошти в сумі 1027,00 грн. за повернення належних йому інструментів, які ОСОБА_3 викрав, що стверджується долученим фіскальним чеком № 52448.
Як встановлено судом, ОСОБА_6 отримав від слідчого шліфмашинку ексцентрикова марки «Дніпро-М» моделі РЕ-50S та шліф машинку кутова марки «Дніпро-М» моделі GS-140 SE, що стверджується розпискою ОСОБА_6 , яка долучена до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Аналізуючи докази надані позивачем на підтвердження завданих матеріальних збитків в сумі 1027,00 грн., що складають суму грошових коштів сплачених потерпілим ОСОБА_6 у ломбард за повернення викрадених ОСОБА_8 інструментів, суд приходить до висновку що такі підтверджені належними та допустимими доказами, а саме долученим фіскальним чеком № 52448, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_3 на його користь завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в сумі 2530,00 грн. вартості викрадених шліф машин, суд приходить до висновку що такі не підтверджені належними та допустимими доказами, зважаючи на те, що шліфмашинка ексцентрикова марки «Дніпро-М» моделі РЕ-50S, вартістю 931,50 грн., та шліф машинка кутова марки «Дніпро-М» моделі GS-140 SE, вартістю 1598,50 грн., які були викрадені ОСОБА_9 повернуті ОСОБА_6 , а відтак в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоди в сумі 3445,00 гривень, які як зазначає в позовній заяві позивач ОСОБА_3 взяв у нього в борг та не повернув, а також матеріальну компенсацію в розмірі 1000 грн. суд приходить до висновку що такі не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак в цій частині позовних вимог слід відмовити. Окрім того, заявлена позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди в сумі 3445,00 гривень, не стосується кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і вказана шкода не завдана саме цим кримінальним правопорушенням, позивач належними та допустимими доказами не довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог, не довів суду , що між вказаними незаконними діями відповідача ОСОБА_3 та завданням матеріальної шкоди в сумі 3445,00 гривень є причинно-наслідковий зв`язок.

Що ж стосується цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підставі цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом п.п. 5.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди « №4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Отже право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту частини третьої статті12та статті81 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA,№ 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки позивачем не доведено факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, спричинених діями відповідача, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненням фізичних і моральних страждань, не аргументовано розмір відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є безпідставною, необґрунтованою, та у її задоволенні слід відмовити.
У порушення вимог частини третьої статті 12 та статті 81 ЦПК України, ОСОБА_6 не довів належними та допустимими доказами у розумінні статей 77, 78 ЦПК України завдання йому гр. ОСОБА_3 моральної шкоди, розмір заявленого позивачем розміру шкоди.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.06.2022 року у справі № 296/3125/20.

Процесуальні витрати
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази і арешт майна
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374, 615 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:
за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі строком на два роки;
за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на пять років.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на пять років.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 ? не обирати.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту звернення даного вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в сумі 1027,00 гривень.
В решті позовних вимог - відмовити.
Речові докази по справі:
- шліфмашинка ексцентрикова марки «Дніпро-М» моделі РЕ-50S та шліф машинка кутова марки «Дніпро-М» моделі GS-140 SE які повернуто ОСОБА_6 залишити останньому як власнику;
- велосипед марки «Crescent» білого кольору, який повернуто ОСОБА_7 залишити останньому як власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у зв`язку із залученням експертів в розмірі 2 062 гривень 72 копійок .
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1