Справа № 471/528/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000142 від 24 липня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка Братського району Миколаївської області, українця, громадянина України, перебуваючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство за таких обставин:

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 27 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року, неодноразово вчиняючи адміністративні правопорушення, передбачені ч.1, ч.2 ст. 173-3 КУпАП, та будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст. 173-3 КУпАП за вчинення у період з 27 вересня 2021 року по 13 квітня 2022 року домашнього насильства у відношенні дружини ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 28, 29 Конституції України, згідно з якими, кожен має право на повагу до його гідності та особистої недоторканості, а також у порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на шлях виправлення та перевиховання не став та протягом тривалого часу умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично вчиняє домашнє насильство у відношенні своєї дружини ОСОБА_5 , яке, зокрема. виразилось у спричиненні 24 липня 2022 року легких тілесних ушкоджень у вигляді саден в ділянці носа, що призвело до фізичних страждань останньої.

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України визнав та пояснив суду, що дійсно протягом тривалого часу, в тому числі із вересня 20021 року по квітень 2022 року та і після скерування обвинувального акту відносно нього до суду, систематично вчиняв фізичне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою на теперішній час перебуває в цивільному шлюбі, що призвело до її фізичних страждань. Причиною протиправних дій є вживання алкогольних напоїв. Домашнє насильство та його негативну поведінку бачать його шестеро неповнолітніх дітей, які просять його не бити їх матір. Пояснив, що офіційно не працює, має невеликі доходи від підробітку за наймом. На утримання дітей витрачає близько 5000 грн. на місяць. Запевняв суд виправити свою поведінку та закодуватись від п`янства.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її колишнім чоловіком, з яким вона нещодавно розлучилась, але продовжує проживати з ним однією сім`єю. Від шлюбу вони мають шістьох неповнолітніх дітей. ОСОБА_4 неодноразово, систематично, в тому числі з вересня 2021 року по квітень 2022 року, а також і після скерування даного обвинувального акту до суду, вчиняє відносно неї насильство психологічного та фізичного характеру перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражається на її адресу нецензурними лайками, застосовує фізичну силу відносно неї, від чого вона кожного разу відчуває біль, образу, приниження та знущання. Кожного разу діти чують сварки та бачать бійки, коли обвинувачений вчиняє відносно неї домашнє насильство. Діти просити батька не бити її. Вона нікому не розповідала про його протиправні дії обвинуваченого відносно неї, ніхто ніяких заходів задля зупинення його протиправних дій не вживав. Жодні органи влади не піднімали питання щодо прийняття будь-яких мір реагування до обвинуваченого. Вона неодноразово намагалася з ним поговорити з приводу його протиправних дій, але все було безрезультатно. У 2020 році відносно обвинуваченого було ухвалено вирок, на підставі угоди про примирення між нею, та обвинуваченим, який був ініціатором цієї угоди, за яким було визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт. Вона отримує державні кошти на утримання дітей. Після гучних сварок між нею та обвинуваченим, а також після застосування останнім відносно неї фізичної сили, то зазвичай сторонні люди викликають працівників поліції.

Вина обвинуваченого також підтверджується наданими стороною обвинувачення та дослідженими письмовими доказами:

- заява ОСОБА_5 від 24.07.2022 року про прийняття мір до ОСОБА_4 , який 24.07.2022 року вчиняв відносно неї домашнє насильство;

- висновок судово-медичної експертизи від 02.08.2022 року № 202 згідно якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження: садна в ділянці носа. Вказані садна утворилися від дотичної чи під кутом діях тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею (кулак і т.д.) та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Через неповний опис характеристик тілесних ушкоджень не представляється можливим вказати точно давність їх утворення, вони можуть мати давність від кількох годин до декількох днів до огляду лікарем. Можливість утворення вказаних тілесних ушкоджень в час при умовах, вказаних вище, не виключається кількість ударів, від яких утворилися вказані садна, визначити не можливо;

- постанова Братського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2021 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватим за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за те, що він 29.06.2021 року о 12 год.30 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку з дружиною ОСОБА_5 під час якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, виганяв з дому, на зауваження не реагував;

- постанова Братського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2021 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватим за ч.2 ст. 173-2 КУпАП за те, що він 13.11.2021 року о 17 год.00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, вчинив сварку з дружиною ОСОБА_5 під час якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру;

- постанова Братського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2022 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватим за ч.2 ст. 173-2 КУпАП за те, що він 11.04.2022 року об 11 год.00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, вчинив сварку з дружиною ОСОБА_5 під час якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру;

- заява ОСОБА_5 від 03.08.2022 року про надання добровільної згоди на проведення слідчого експерименту за її участю для відтворення обставин події, що мала місце 24.07.2022 року;

- заява ОСОБА_5 без дати про надання добровільної згоди на участь у слідчому експерименті для відтворення обставин події, що мала місце 24.07.2022 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 03.08.2022 року з фототаблицями зображень до нього проведеного за участю ОСОБА_5 , згідно якого видно, як потерпіла показує, як саме знаходився її чоловік по відношенню до неї, демонструє, як останній здійснив поштовх правою рукою, як вона впала та куди, де саме перебував її чоловік в той час, як той сів зверху на неї, коли вона впала, як її чоловік здійснив удар кулаком правої руки в область її обличчя, а саме в ділянку носа;

- протокол проведення слідчого експерименту від 03.08.2022 року з фототаблицями зображень до нього проведеного за участю ОСОБА_6 , згідно якого видно, як обвинувачений показує, де саме знаходилася його дружина та на якій відстані від нього, демонструє, як схопив дружину за її праву руку своєю лівою рукою, як здійснив удар правою рукою в область обличчя своєї дружини

Суд провів судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Вказані показання обвинуваченого щодо часу і місця, де відбувалися події, способу вчинення кримінального правопорушення, суд визнає належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а саме: в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності або ж відсутності у обвинуваченого умислу та щодо способу вчинення кримінального правопорушення (злочину), а також наслідків, що настали.

Обвинувачений дав в судовому засіданні послідовні і логічні показання, які за своєю суттю та деталях збігаються з викладеними фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення та між собою, та з показаннями потерпілої, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме: умисне систематичне вчинення фізичного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних страждань.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває в цивільному шлюбі з потерпілою, має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає разом з потерпілою та неповнолітніми дітьми, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебуває на обліку в п`ятому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не проходив строкову військову службу (по досягненню 27 років), на обліку Вознесенського районного сектору №2 філії ДУ "Центр пробації" не перебуває, суд бере до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо необхідної міри покарання.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає правильним призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту в межах визначених законом для даного виду покарання.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Початок строку відбуванняя покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання у ході виконання вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1