Справа №443/356/23
Провадження №1-кп/443/71/23
ВИРОК

іменем України

30 березня 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів справу на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000095 від 10.02.2023, який надійшов зі Жидачівського відділу Стрийської окружної прокуратури 02.03.2023 щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Отиневичі Жидачівського району Львівської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на профілактичному обліку у секторі превенції Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області як «кривдник», в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, в період з 24 квітня 2022 року до 10 лютого 2023 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв щодо своєї матері ОСОБА_5 , домашнє насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, що погіршило якість її життя, із супроводженням відчуття глибокого душевного страждання, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило зниження емоційного настрою, постійне відчуття дискомфорту, порушення сну, страх та тривогу, та призвело до порушення адаптації, а саме пролонгованої депресивної реакції, потерпілої ОСОБА_5 , тобто психічного розладу, що виникає внаслідок переживання однієї чи кількох подій, що травмують психіку, таких як, побутові насильства.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_3 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_5 .

Зокрема, 24 квітня 2022 року приблизно о 19:00 годині ОСОБА_3 , вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем їх спільного проживання: АДРЕСА_1 , під час якого обзивав останню нецензурними словами, словесно погрожував фізичною розправою, чим вчинив моральний та психологічний тиск, що могло завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 , вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та був притягнутий постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 19 травня 2022 року до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.

Після цього, 18 травня 2022 року приблизно о 18:00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_7 , під час якого обзивав її нецензурною лексикою, словесно погрожував фізичною розправою, чим чинив моральний і психологічний тиск, що могло завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 , вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за яке був притягнутий постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 20 липня 2022 року до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шістнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 272 (двісті сімдесят дві) гривні.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 30 травня 2022 року приблизно о 21:00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме: умисно висловлював погрози фізичною розправою, чим чинив щодо неї моральний та психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, своїми діями вчинивши правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за яке був притягнутий постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 06 червня 2022 року до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.

Після цього, 01.06.2022 приблизно о 17:00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, повторно протягом року вчинив щодо своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме: обзивав її нецензурними словами, кричав, чим чинив відносно неї моральний та психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, своїми діями вчинивши правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за яке був притягнутий постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 06 червня 2022 року до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на 5 (п`ять) діб.

Незважаючи на вжиті заходи реагування, щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

10 лютого 2023 року приблизно о 14:00 годині ОСОБА_3 , реалізовуючи свій умисел, спрямований на вчинення систематичного домашнього психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , розпочав словесний конфлікт з останньою, під час якого кричав на неї, лаявся, обзивав нецензурними словами, бив кулаками об стіни, кидав меблі. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань останньої.

Вказаними насильницькими діями ОСОБА_3 тривалий час систематично заподіював своїй матері ОСОБА_5 психологічні страждання, що виражались у словесних образах, словесних погрозах їй фізичною розправою та приниженні її честі та гідності, що неодноразово викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, тривогу, а також завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання, в якому просить суд не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Просив суд визнати обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин. Враховуючи висновок спеціальної медичної наркологічної комісії №22 від 24.02.2023 просив суд відповідно до вимог ч.1 ст. 96 КК України застосувати до обвинуваченого примусове лікування.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора та пояснила, що подія мала місце при обставинах вказаних в обвинувальному акті, однак згадати всіх деталей не може, оскільки пройшло багато часу. Також повідомила, що примирилась з обвинуваченим, просить суд його суворо не карати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, та дав покази, що в період з 24 квітня 2022 року до 10 лютого 2023 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , систематично заподіювання своїй матері ОСОБА_5 психологічні страждання, що виражались у словесних образах, словесних погрозах їй фізичною розправою та приниженні її честі та гідності, за що Жидачівським районним судом неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1,2 ст. 172-2 КУпАП. Так 10 лютого 2023 року приблизно о 14:00 годині, перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , розпочав словесний конфлікт з потерпілою, під час якого кричав на неї, лаявся, обзивав нецензурними словами, бив кулаками об стіни, кидав меблі. Просив суд обрати йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Аналогічну міру покарання для обвинуваченого в судовому засіданні просив обрати його захисник адвокат ОСОБА_8 , та заперечив щодо застосування відносно обвинуваченого примусового лікування так як його хвороба не становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Отримавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Аналізуючи представлені суду докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні ним кримінального правопорушень доведеною в судовому засіданні повністю.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, тобто умисного систематичного заподіювання потерпілій ОСОБА_5 , яка є його матір`ю психологічні насильства, що призвело до психологічних страждань, розладу здоров`я та погіршення якості життя потерпілої, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 /із змінами/, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

При призначенні покарання, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Враховуючи наведене, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінального правопорушення, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, не працюючий, на обліку лікаря-психіатра не перебуває, однак знаходиться на обліку лікаря-нарколога, позитивно характеризується за місцем реєстрації, в судовому засіданні вину визнав, та вказав, про те, що щиросердечно розкаюється, обіцяє в подальшому аналогічних дій не вчиняти. Також суд враховує думку потерпілої, яка повідомила, що примирилась з обвинуваченим, просить суд його суворо не карати.

Таким чином, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України у виді максимальної кількості громадських робіт, оскільки ОСОБА_3 будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 172-2 КК України, належних висновків для себе не зробив. Окрім того? даний вид покарання є найлегшими з передбачених санкцією даної статті.

Відповідно до ч.1 ст.96 КК України, примусове лікування може бути застосоване судом незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Відповідно до висновку спеціальної медичної наркологічної комісії №22 від 24.02.2023, ОСОБА_3 встановлено діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю; синдром залежності; рекомендовано застосвування ст.96 КК. Однак, така хвороба не становить небезпеку для здоров`я інших осіб, тому відсутні підстави для застосування до обвинуваченого примусового лікування на підставі рішення суду.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертизи відсутні.

Керуючись ст.ст.370,371,374, 615 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання за ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку за винятком з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1