УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/6898/21

Провадження №: 1-кп/755/360/23

"16" січня 2023 р.

Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши в приміщенні суду в місті Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2020 за № 0002146 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки Полтавської області, свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю № 1910 від 17.10.2017 (видане Радою адвокатів Полтавської області та зупинено право на заняття адвокатською діяльністю згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 24.02.2021 на підставі заяви адвоката від 18.02.2021), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу (далі КК) України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки Полтавської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, установив:

Суть питання, що вирішується судом

Захисник ОСОБА_4 , у порядку пункту 2 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, заявила клопотання про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР 09.11.2020 за № 0002146 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, яке умотивувала тим, що обвинувальний акт в наведеному провадженні надійшов до суду, з урахуванням висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 753/12578/19, після закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України після повідомлення особі про підозру, адже продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003113 після повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , до шести місяців, до восьми місяців та до десяти місяців здійснено в поза процесуальний спосіб, неналежним суб`єктом, який діяв поза межами процесуальних повноважень, тобто не в порядку, передбаченому Законом України № 2147- VIII, указане свідчить про недотримання належної процедури продовження строків досудового розслідування.

Позиція сторін

Учасники кримінального провадження з боку сторони захисту підтримали заявлене клопотання, просили задовольнити з передумов наведеним заявником та закрити кримінальне провадження у порядку п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор групи прокурорів - прокурор третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організацій і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання з огляду на те, що обставини визначені п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК не є дійсними в цій справі з урахуванням того, що частину першу статті 284 доповнено пунктом 10 згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017, а ці зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін відповідно до пункту 4 § 2 розділу 4 Закону, в той час, як принцип правової визначеності є невід`ємним складовим елементом принципу верховенства права, оскільки дозволяє суб`єкту права передбачити наслідки своїх дій та включає в себе такі складові як непорушність і нескасовуваність набутих законних прав (vested rights), законність очікування (legitimate expectations) - право у своїх діях розраховувати на сталість наявного законодавства, а отже - незворотність закону й неможливість застосування закону, про існування якого відомо не було (non-retroactivity).

На відміну від кримінального матеріального закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливими для учасників кримінального провадження.

Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 17 грудня 2015 року № 5-205кс15, аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 937/2480/20.

Джерела права та акти їх застосування

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо: після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Частиною 2 ст. 294 КПК України (в редакції від 14 жовтня 2014 року) визначено, що строк досудового розслідування може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури;

2) до шести місяців - керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником;

3) до дванадцяти місяців - Генеральним прокурором чи його заступниками.

Статтею 295 КПК України (в редакції 2012 року) було визначено порядок продовження строку досудового розслідування, а статтями 296 та 297 КПК України (в редакції 2012 року) визначено порядки задоволення та відмови у задоволенні клопотань про продовження строків досудового розслідування прокурором.

Законом № 2147-VIII були внесені зміни до КПК України.

Зокрема, ч. 3 ст. 294 КПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) було встановлено, що строк досудового розслідування злочину може бути продовжений в межах строків, встановлених пп. 2 та 3 ч. 2 ст. 219 цього Кодексу: 1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора; 2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; 3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею, за клопотанням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором чи його заступниками.

Статтю 295 КПК України було викладено у новій редакції, яка передбачала порядок продовження строку досудового розслідування прокурором, статті 296 та 297 КПК України було виключено та доповнено Кодекс статтею 297-1, яка визначала порядок продовження строку досудового розслідування слідчим суддею.

Також ч. 1 ст. 284 КПК України (підстави закриття кримінального провадження) було доповнено п. 10 такого змісту: «після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

Згідно із п. 4 параграфу 2 «Прикінцеві положення» розділу 4 Закону № 2147-VIII пп. 11-27, 45 п. 7 параграфу 1 розділу 4, якими внесені зміни до кримінального процесуального закону, вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Закон № 2147-VIII набув чинності 15 грудня 2017 року.

Стаття 4 КПК передбачає, що кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

В силу норм ст. 6 КПК кримінальне провадження за правилами цього Кодексу здійснюється щодо будь-якої особи.

Згідно ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Статтею 58 Конституції України регламентовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Мотиви суду

Суд заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали провадження зауважує, що правовий інститут строку досудового розслідування у 2018 році зазнав суттєвих змін у частині законодавчого регулювання його обчислення, продовження та наслідків спливу цього строку, а тому, оцінюючи доводи сторони захисту, Суд має проаналізувати (1) хронологію цих змін з метою визначення норм права, які підлягають застосуванню у цьому кримінальному провадженні з урахуванням орієнтирів сформованих ВС в цьому питанні, та (2) роль таких позицій суду касаційної інстанції для судової практики в ключі положень п. 4 параграфу 2 «Прикінцеві положення» розділу 4 Закону № 2147-VIII п.п. 11-27, 45 п. 7 параграфу 1 розділу 4 щодо дії в часі.

На питання, котрі постали перед судом у цій справі він надає ствердні відповіді, котрі кореспондуються з аргументами сторони захисту та відхиляє доводи прокурора в ключі такого.

ЩОДО ВРАХУВАННЯ ІНШИМИ СУДАМИ ПРАВОВИХ ВИСНОВКІВ ОБ`ЄДНАНОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО КРИМІНАЛЬНОГО СУДУ У СКЛАДІ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (стаття 7 КПК Кодексу).

Застосування належної правової процедури є одним із завдань кримінального провадження (стаття 2 КПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до частин ч.5, 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Механізми забезпечення Верховним судом єдності судової практики, передбачені статтею 434-1 КПК України, - передання кримінального провадження на розгляд палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду або Великої Палати Верховного Суду у разі необхідності відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах

Верховний суд, забезпечуючи сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, сформував правову позицію щодо застосування положень статті 294 КПК в об`єднаних провадженнях, внесених до ЄРДР з 15 березня 2018 року і які були об`єднані з кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати.

Так, висновки ВС, сформовані у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 31 жовтня 2022 року у справі №753/12578/19, провадження №51-206 кмо22, щодо застосування положень статті 294 КПК в об`єднаних провадженнях, внесених до ЄРДР з 15 березня 2018 року і які були об`єднані з кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати, полягають в наступному:

продовження строків досудового розслідування здійснюється слідчим суддею в межах повноважень, визначених положеннями Законів № 2147-VIII і № 2617-VIII, у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР з 15 березня 2018 року і які були об`єднані з кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати;

положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК;

кримінальні процесуальні відносини із продовження строків досудового розслідування виникають з моменту направлення в спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, або безпосереднього звернення із відповідним клопотанням до повноважного суб`єкта у зв`язку із юридичними фактами, визначеними положеннями статей 295, 295-1 КПК, і до них застосовуються положення цього Кодексу, чинні на момент початку виконання відповідної дії або прийняття процесуального рішення.

В постанові Касаційного кримінального суду від 23.04.2020 у справі № 310/9496/19 вказано (далі - цитата):

«Доводи касаційної скарги захисника щодо неправильного застосування слідчим суддею п. 2 ч. 2 ст. 294 КПК України (в редакції Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ) під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування, поданого в рамках кримінального провадження № 0000328, відомості по якому внесені в ЄРДР 24 січня 2014 року, тобто до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2018 року № 2147-VІІІ, яким надано право слідчому судді на розгляд клопотань про продовження строку досудового розслідування до шести місяців, та які не мають зворотної дії в часі й застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто після 15 березня 2018 року, є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів провадження до клопотання слідчого, погодженого першим заступником прокурора Запорізької області, про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000328 додано витяг з ЄРДР на 9 аркушах, зі змісту якого видно, що відомості щодо дев`яти кримінальних правопорушень, які розслідуються в рамках одного (об`єднаного) кримінального провадження № 0000328, були внесені до ЄРДР в період з 05.04.2018 року до 05.12.2019 року, тобто після 15 березня 2018 року.»

Таким чином Суд в цій справі при застосуванні положень статті 294 КПК в об`єднаних провадженнях, внесених до ЄРДР з 15 березня 2018 року і які були об`єднані з кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати, повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 31 жовтня 2022 року у справі №753/12578/19, провадження №51-206 кмо22.

ЩОДО ВРАХУВАННЯ СУДОВОЇ ПРАКТИКИ КАСАЦІЙНОГО КРИМІНАЛЬНОГО СУДУ У СКЛАДІ ВЕРХОВНОГО СУДУ ПРИ ЗАСТОСУВАННІ П.10 Ч.1 СТ.284 КПК УКРАЇНИ У КРИМІНАЛЬНИХ ПРОВАДЖЕННЯХ, В ЯКИХ ОБ`ЄДНАНО КРИМІНАЛЬНІ ПРОВАДЖЕННЯ, ВІДОМОСТІ ПРО ЯКІ ВНЕСЕНІ ДО ЄРДР ЯК ДО, ТАК І ПІСЛЯ НАБРАННЯ ЧИННОСТІ ЗАКОНОМ № 2147-VIII

Судова практика застосування приписів пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України є усталеною у діяльності судів, зокрема це питання неодноразово було предметом дослідження і Верховного Суду.

Так, при розгляді клопотання про закриття кримінального провадження, в контексті застосування норми права - пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, в цьому кримінальному провадженні, в якому об`єднано кримінальні провадження, відомості про які внесені як до, так і після набрання чинності Законом України № 2147-VІІІ, Суд врахувує правові висновки Верховного Суду щодо застосування норми права - пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, закріплені в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 199/4574/20, а саме, що (далі - цитата):

«Як убачається з матеріалів справи, відомості до ЄРДР за № 0000209 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК, було внесено 28 лютого 2018 року. Після чого у цьому ж провадженні внесено відомості 29 січня 2019 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК, та 30 травня 2019 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК, тобто після 15 березня2018 року...

З урахуванням вище наведеного строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні, який фактично закінчився 12 липня 2019 року, відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 294 КПК мав право продовжити до п`яти місяців виключно слідчий суддя за клопотанням слідчого, погодженим з відповідним прокурором, оскільки відомості до ЄРДР було внесено також після введення в дію Закону № 2147- VIII, тобто 15 березня 2018 року.

Таким чином, суд законно та обґрунтовано закрив кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу. З огляду на викладене доводи касаційної скарги прокурора про неправильне застосування п. 2 ч. 3 ст. 294 КПК у редакції Закону № 2147-VIII у цьому кримінальному провадженні є необґрунтованими. Такої позиції дотримується Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2020 року в справі № 310/9496/19.»

Тобто, як підтверджується вище зазначеною практикою Верховного суду, здійснюючи правосуддя, суди, при прийнятті процесуального рішення у кримінальних провадженнях, при наявності процесуальних підстав для закриття кримінального провадження, застосували пункт 10 частини 1 статті 284 КПК України у кримінальних провадженнях в яких об`єднано кримінальні провадження, відомості про які внесені як до, так і після набрання чинності Законом України № 2147-VІІІ.

ЩОДО НОРМАТИВНО-ПРАВОВОГО ОБҐРУНТУВАННЯ ЗАСТОСУВАННЯ ЗАКОНУ № 2147-VIII ВІД 03.10.2017 ДО ЦЬОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», (далі за текстом - «Закон України № 2147-VІІІ ») яким, зокрема:

- частину 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України доповнено пунктом 10, що передбачає закриття кримінального провадження у разі закінчення строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи (підпункт 19 пункту 7 § 1 розділу 4 Закону України № 2147-VІІІ)

- частину 3 статті 294 Кримінального процесуального кодексу України, що передбачає загальні положення продовження строку досудового розслідування, викладено в наступній редакції:

"Якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею, за клопотанням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором чи його заступниками." (підпункт 20 пункту 7 § 1 розділу 4 Закону України № 2147-VІІІ)

Таким чином, у законі в контексті ч. 3 ст. 294 КПК чітко зазначається про те, що розширено судовий контроль за встановленням підстав до продовження строків досудового розслідування.

Разом із тим відповідно до приписів ч. 3 ст. 295-1 КПК слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку досудового розслідування за участю слідчого або прокурора, а також підозрюваного та його захисника, у разі розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

Отже, положення закону недвозначно свідчать і про те, що розширено права підозрюваного щодо участі у судовому розгляді під час реалізації судового контролю за здійсненням досудового розслідування щодо встановлення підстав до продовження його строку. Запровадження судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час продовження строків досудового розслідування злочинів свідчить про розширення і посилення гарантій прав людини у кримінальному провадженні.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 31.10.2022, прийшовши до вище описаних висновків Верховного суду, звернула увагу що положеннями ч.2 ст.294 КПК України в редакції, яка діяла з дня набрання чинності Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, передбачалося, що, якщо досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п.2 ч.1 ст.219 КПК України, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 ч.2 ст.219 цього кодексу до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури; до шести місяців - керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником; до дванадцяти

місяців - Генеральним прокурором чи його заступниками, тобто лише прокурорами різних рівнів.

Водночас Об`єднана палата звернула увагу що із 16 березня 2018 року введені в дію положення ст. 294 КПК України в редакції закону №2147-VIII, відповідно до яких, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 ч.2 ст. 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора; до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками (ч. 3 ст. 294 КПК в редакції Закону № 2147-VIII), тобто не лише прокурорами, але і слідчими суддями.

Верховний суд акцентував увагу що в аспекті положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також статті 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК та приписів Закону України №2147-VІІІ, неправомірним є вирішення питання про продовження строків досудового розслідування з 16 березня 2018 року, тобто з моменту вступу в дію змін до частини 3 статті 294 КПК України (в редакції Закону № 2147-VІІІ) не слідчим суддею, а прокурором, незалежно від того, чи були в подальшому кримінальні провадженні об`єднані з тими, відомості про які внесені до ЄРДР до 16 березня 2018 року. З цього слідує що вирішальне значення має саме критерій щодо внесення відомостей до ЄРДР з 16 березня 2018 року.

Так, статтею 58 Конституції України, встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з висновками Конституційного Суду України щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладених у Рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012) принцип незворотності дії нормативно-правового акту у часі означає, що до подій, фактів, які настали або мали місце під час дії тих чи інших норм, застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення КСУ від 09.02.1999 року № 1-рп/99). Стосовно кримінального процесуального кодексу цей принцип треба розміти таким чином, що застосування кримінального процесуального закону (тієї чи іншої редакції конкретної норми КПК України) здійснюється виходячи з часу проведення процесуальної дії, прийняття процесуального рішення.

Приписи закону, яким до КПК України внесені зміни, із набранням чинності є нормами кримінального процесуального закону, а отже, мають віддзеркалювати своїм змістом загальні положення і засади цього закону і застосовуватись у тій частині, яка узгоджується із ними, оскільки вони є невід`ємною складовою системи кримінальних процесуальних гарантій (способів і засобів забезпечення здійснення правосуддя), що по суті включає в себе можливість реалізації прав та обов`язків усіма суб`єктами кримінального процесу для досягнення його мети та ефективного вирішення завдань кримінального провадження.

Порядок і підстави проведення процесуальної дії і прийняття процесуального рішення визначаються положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (стаття 5 КПК України), а не датою внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР. Разом із цим загальні положення КПК України не містять підґрунть до встановлення всупереч приписам ст. 5 КПК України окремих правових режимів щодо вирішення питання про продовження строків досудового розслідування, якщо такі відносини виникли з моменту введення в дію Закону України № 2147.

Вище наведеним підтверджується що положення пункту 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» розділу 4 Закону України № 2147-VІІІ, зокрема щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК України.

Одночасно із цим, слід зазначити що пунктом 4 параграфа 2 Прикінцевих положень розділу 4 Закону України № 2147-VІІІ встановлено, що підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 розділу 4, вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін (тобто з 16 березня 2018 року).

Положення статей 217, 219 КПК України не спростовують обґрунтованості таких тверджень.

За приписами частини 7 статті 217 КПК України днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше (у редакції Закону України № 2147-VІІІ).

Загальний строк досудового розслідування за правилами частини 6 статті 219 КПК України при об`єднанні кримінальних проваджень у порядку, передбаченому статтею 217 цього Кодексу, визначається: у провадженнях, які розслідувалися в один проміжок часу, - шляхом поглинання меншого строку більшим; у провадженнях, які розслідувалися в різні проміжки часу, - шляхом додавання строків досудового розслідування по кожному із таких проваджень, які не пересікаються, в межах строків досудового розслідування злочину, який передбачає найбільш тривалий строк досудового розслідування з урахуванням можливості його продовження, передбаченої частиною 2 цієї статті.

Отже, кримінальні процесуальні норми, викладені у статтях 217, 219 КПК України, визначають день початку здійснення досудового розслідування об`єднаних і виділених проваджень і особливості обрахування загального строку досудового розслідування таких проваджень. Натомість жодних приписів щодо порядку вирішення питання про продовження строків досудового розслідування в таких провадженнях, відмінних від загальних положень і приписів статті 294 КПК, вказані вище норми не містять.

Таким чином єдина комплексна система процесуальних норм, принципів, правових засобів і правових гарантій, що дозволяють забезпечити максимально сприятливу реалізацію інтересів суб`єктів кримінального провадження та, як результат, реалізацію завдань самого кримінального провадження, свідчить про необхідність застосування положень щодо продовження строків досудового розслідування слідчим суддею в об`єднаних провадженнях у межах повноважень, визначених положеннями Закону України № 2147-VІІІ, якщо відповідні кримінальні процесуальні відносини щодо продовження процесуальних строків виникли після введення в дію цього Закону.

Отже незастосування положень Закону України № 2147-VІІІ у справах, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію відповідних змін, а також у тих випадках, коли вказані провадження об`єднані із тими, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР до 16 березня 2018 року, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону через недотримання встановленої законом форми здійснення судового контролю за вирішенням питання про продовження строків досудового розслідування.

Оскільки Закон України № 2147-VІІІ повинен застосовуватись до кримінальних проваджень, які утворились внаслідок об`єднання в одному кримінальному провадженні матеріалів досудових розслідувань щодо вчинення кількох кримінальних правопорушень, відомості про які внесені до ЄРДР як до, так і після 15 березня 2018 року, а отже, з урахуванням вищенаведених положень Конституції України, КПК України та юридичних позицій Конституційного Суду України, правових висновків Верховного суду стверджую, що Закон України №2147-VІІІ зокрема в частині врегулювання порядку продовження строків досудового розслідування злочинів, підлягає застосуванню до кримінального провадження № 0002146 від 09.11.2020, яке виділене з кримінального провадження № 0000525 від 12.03.2019, яке в свою чергу виділене з кримінального провадження № 0003113 від 30.09.2017 в яке були об`єднані кримінальні провадженні за № 0001136, № 0001308, № 0001783, № 0001783, № 0002667, які були розпочаті після введення в дію 16 березня 2018 року цих змін.

ЩОДО ПОСИЛАННЯ НА ЗАКОН УКРАЇНИ № 2617-VIII

Оскільки у Висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду є посилання на Закон України №2617-VIII, слід зазначити що з набранням чинності Законом України №2617-VIII, який діє з 01 липня 2020 року (по теперішний час), в частині врегулювання порядку продовження строків досудового розслідування злочинів набула чинності нова редакція ч. 3 ст. 294 КПК, відмінна від положень процесуального закону в редакції Закону України №2147-VIII, який діяв з 16 березня 2018 року до 01 липня 2020 року, яка в даному кримінальному провадженні не впливає на прийняття рішення щодо розгляду відповідного Клопотання з огляду на наступне.

Законом України №2617-VIII частину 3 статті 294 Кримінального процесуального кодексу України, що передбачає загальні положення продовження строку досудового розслідування, викладено в наступній редакції:

«Якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками".

Тобто відмінність Закону України №2617-VIII від Закону України №2147-VIII в контексті процедури що передбачає загальні положення продовження строку досудового розслідування, полягає в різниці рівнів прокурорів, кожен з яких уповноважений на прийняття відповідного рішення щодо продовження строку досудового розслідування до трьох місяців (пункт 1 ч.3 ст.294 КПК України): згідно Закону України №2147-VIII - це керівник місцевої прокуратури, а згідно Закону України №2617-VIII - керівник місцевої прокуратури, заступник Генерального прокурора; повноваження щодо погодження клопотання слідчого про продовження строків досудового розслідування до шести місяців (пункт 2 ч.3 ст.294 КПК України): згідно Закону України №2147-VIII - це керівник регіональної прокуратури або його перший заступник чи заступник а згідно Закону України №2617-VIII - керівник регіональної прокуратури або його перший заступник чи заступники, заступники Генерального прокурора. Повноваження прокурорів щодо погодження клопотання слідчого про продовження строків досудового розслідування до дванадцяти місяців (пункт 3 ч. 3 ст. 294 КПК України) залишилися незмінними.

ЩОДО ОБЧИСЛЕННЯ СТРОКУ ДОСУДОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ У ДАНОМУ КРИМІНАЛЬНОМУ ПРОВАДЖЕННІ (ч. 3 ст. 219 КПК України)

30 вересня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 0003113 за фактом прийняття пропозиції службовими особами неправомірної вигоди в особливо великих розмірах за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їм службового становища, за попередньою змовою групою осіб за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (підтверджується змістом Реєстру матеріалів кримінального провадження п.1 Розділу ІІ та Повідомленням про початок досудового розслідування від 30.09.2017), тобто, відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань - до 15 березня 2018 року, - до введення в Кримінальний процесуальний кодекс України змін згідно із Законом України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року, яким передбачено закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

08 травня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 0001136 за фактом вимагання службовими особами Міністерства юстиції України, за попередньою змовою, неправомірної вигоди, за вчинення ними в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їм службового становища, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (підтверджується змістом Реєстру матеріалів кримінального провадження п.4 Розділу ІІ та Постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 08.05.2018), тобто, відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань - після 15 березня 2018 року, - після введення в Кримінальний процесуальний кодекс України змін згідно із Законом України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року, яким передбачено закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

08 травня 2018 року матеріали досудових розслідувань за № 0003113 та № 0001136 об`єднані в одне кримінальне провадження. Об`єднаному кримінальному провадженні присвоєно № 0003113.

29 травня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 0001308 за фактом вимагання службовими особами Міністерства юстиції України, за попередньою змовою, неправомірної вигоди, за вчинення ними в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їм службового становища, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (підтверджується змістом Реєстру матеріалів кримінального провадження п.6 Розділу ІІ та Заявою про вчинення кримінального правопорушення від 23.05.2018, Постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 29.05.2018), тобто, відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань - після 15 березня 2018 року, - після введення в Кримінальний процесуальний кодекс України змін згідно із Законом України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року, яким передбачено закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Кримінальне правопорушення за № 0001308 за фактом вимагання службовими особами Міністерства юстиції України, за попередньою змовою, неправомірної вигоди, за вчинення ними в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їм службового становища, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України розпочато за заявою ОСОБА_8 від 23.05.2018, що, як епізод кримінального правопорушення є предметом розгляду судової справи № 755/6898/21.

29 травня 2018 року матеріали досудових розслідувань за № 0003113 та № 0001308 об`єднані в одне кримінальне провадження. Об`єднаному кримінальному провадженні присвоєно № 0003113.

24 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 0001783 за фактом зловживання повноваженнями державними реєстраторами, з метою одержання неправомірної вигоди, що спричинило настання тяжких наслідків для юридичної особи, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України (підтверджується змістом Реєстру матеріалів кримінального провадження п.63 Розділу ІІ та Постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 24.07.2018), тобто, відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань - після 15 березня 2018 року, - після введення в Кримінальний процесуальний кодекс України змін згідно із Законом України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року, яким передбачено закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

24 липня 2018 року матеріали досудових розслідувань за № 0003113 та № 0001783 об`єднані в одне кримінальне провадження. Об`єднаному кримінальному провадженні присвоєно № 0003113.

30 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 0002667 за фактом набуття службовою особою, яка займає відповідальне становище, у власність активів у значному розмірі, законність підстав набуття яких не підтверджено доказами, а також передача нею таких активів іншій особі, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368-2 КК України (підтверджується змістом Реєстру матеріалів кримінального провадження п.89 Розділу ІІ та Постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 01.11.2018), тобто, відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань - після 15 березня 2018 року, - після введення в Кримінальний процесуальний кодекс України змін згідно із Законом України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року, яким передбачено закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

01 листопада 2018 року матеріали досудових розслідувань за №0003113 та № 0002667 об`єднані в одне кримінальне провадження. Об`єднаному кримінальному провадженні присвоєно № 0003113.

Отже кримінальне провадження № 0003113 є єдиним кримінальним провадженням, яке утворилось внаслідок об`єднання в одному кримінальному провадженні матеріалів вище зазначених досудових розслідувань. При цьому кримінальне провадження за № 0003113 було розпочато до введення в дію змін, внесених до КПК Законом № 2147-VІІІ, а кримінальні провадження за № 0001136, № 0001308, № 0001783, № 0001783, № 0002667 були розпочаті після введення в дію 16 березня 2018 року цих змін.

12 березня 2019 року виділено з матеріалів кримінального провадження №0003113 в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_6 за ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України. Виділеному кримінальному провадженні присвоєно №000525 (підтверджується змістом Реєстру матеріалів кримінального провадження п.126 Розділу ІІ та Постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 12.03.2019).

09 листопада 2020 року виділено з матеріалів кримінального провадження №000525 в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо підозрюваних ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_6 за ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України. Виділеному кримінальному провадженні присвоєно №002146 (підтверджується змістом Реєстру матеріалів кримінального провадження п.154 Розділу ІІ та Постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 09.11.2020).

У відповідності до пункту 4 частини 3 статті 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення про підозру у вчиненні злочину.

05 липня 2018 року - дата повідомлення про підозру ОСОБА_7 (підтверджується повідомленням про підозру; підтверджується Реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, - п.18 Розділу І).

05 липня 2018 року - дата повідомлення про підозру ОСОБА_5 (підтверджується повідомленням про підозру; підтверджується Реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, - п.19 Розділу І).

05 липня 2018 року - дата повідомлення про підозру ОСОБА_6 (підтверджується повідомленням про підозру; підтверджується Реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, - п.20 Розділу І).

05 березня 2019 року - дата повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 (підтверджується Реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, - п.99 Розділу І; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри).

05 березня 2019 року - дата повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 (підтверджується Реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, - п.98 Розділу І; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри).

11 березня 2019 року - дата повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 (підтверджується Реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, - п.100 Розділу І; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри).

У відповідності до частини 5 статті 115 КПК України, при обчисленні строків місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк (за винятком прямо передбачених в ч.5 ст.115 КПК України випадків), таким чином, 06 липня 2018 року - перший день початку перебігу строку досудового розслідування з дня повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Згідно частини 4 статті 115 КПК України, при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця, окрім випадків продовження строку досудового розслідування у порядку, передбаченому главою 24 цього кодексу.

Таким чином, дати, котрі впливають на хід історії в цій справі, є наступними:

05 липня 2018 року - здійснення повідомлення про підозру в межах даного кримінального провадження;

06 липня 2018 року - перший день строку досудового розслідування з дня повідомлення про підозру - ч.5 ст.115 КПК України;

05 вересня 2018 року - останній день строку досудового розслідування, - ч.3 ст.219 КПК України.

Частиною 2 статті 113 КПК України унормовано, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України.

Відповідно до статті 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки, а отже в межах строку досудового розслідування.

ЩОДО ПИТАННЯ ЗАСТОСУВАННЯ НЕНАЛЕЖНОЇ ПРОЦЕДУРИ ПРОДОВЖЕННЯ СТРОКІВ ДОСУДОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ У ДАНОМУ КРИМІНАЛЬНОМУ ПРОВАДЖЕННІ

Порядок продовження строку досудового розслідування в кримінальному провадженні №0003113 за процесуальною процедурою, яка діяла після вступу в дію Закону України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року покладалось виключно на слідчих суддів, а не на прокурорів.

Разом із тим у матеріалах кримінального провадження, що підтверджується Реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відсутні ухвали слідчих суддів про продовження строку досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003113 продовжувалось за процесуальною процедурою, в редакції Кримінального процесуального кодексу України, яка діяла до вступу в дію Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року, тобто в редакції Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, що підтверджується наступним.

Заступником генерального прокурора ОСОБА_9 , у відповідності до постанови про продовження строку досудового розслідування від 30 серпня 2018 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003113 продовжено до шести місяців, тобто до 04 січня 2019 року (підтверджується Реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, - п.72 Розділу ІІ, Постановою про продовження строку досудового розслідування до десяти місяців від 30.08.2018).

Заступником генерального прокурора ОСОБА_10 , у відповідності до постанови про продовження строку досудового розслідування від 22 грудня 2018 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003113 продовжено до восьми місяців, тобто до 04 березня 2019 року (підтверджується Реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, - п.112 Розділу ІІ, постановою про продовження строку досудового розслідування до десяти місяців від 22.12.2018).

Заступником генерального прокурора ОСОБА_10 , у відповідності до постанови про продовження строку досудового розслідування до десяти місяців від 21 лютого 2019 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003113 продовжено до десяти місяців, тобто до 04 травня 2019 року (підтверджується Реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, - п.117 Розділу ІІ, постановою про продовження строку досудового розслідування до десяти місяців від 21.02.2019).

Оскільки продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003113 після повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , до шести місяців, до восьми місяців та до десяти місяців здійснено в поза процесуальний спосіб, неналежним суб`єктом, який діяв поза межами процесуальних повноважень, тобто не в порядку, передбаченому Законом України № 2147- VIII, указане свідчить про недотримання належної процедури продовження строків досудового розслідування.

Вище наведеним підтверджується що процесуальні рішення у формі постанови про продовження строку досудового розслідування від 30 серпня 2018 року, постанови про продовження строку досудового розслідування від 22 грудня 2018 року постанови про продовження строку досудового розслідування до десяти місяців від 21 лютого 2019 року у кримінальному провадженні 0003113 від 30.09.2017, а відтак і у кримінальному провадженні №0002146 від 09.11.2020 не зумовлює юридично значимі факти, які б сприяли виникненню, зміні чи припиненню юридично значимих наслідків, зокрема продовження строків досудового розслідування кримінальному провадженні 0003113 від 30.09.2017, а відтак і у кримінальному провадженні №0002146 від 09.11.2020.

ЩОДО НОРМАТИВНО-ПРАВОВОГО ОБҐРУНТУВАННЯ ЗАКРИТТЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Завданнями кримінального провадження, як вказує стаття 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у статті 7 цього Кодексу, законодавець визначив що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

У відповідності до вимог статті 7 КПК України, принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Положення частини 2 статті 8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стала частиною національного законодавства.

Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до пункту 10 частини 1 статті 3 КПК України, кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні ді у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, направлення до суду обвинувального акту.

Наведені положення статті 3 КПК України повністю кореспондуються зі змістом статті 214 КПК України та статті 283 КПК України.

Так, у відповідності до частини 1 статті 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру звернутися до суду з обвинувальним актом, що є однією з форм закінчення досудового розслідування.

Отже: (1) досудове розслідування - це стадія кримінального провадження; (2) моментом (днем) початку досудового розслідування є момент внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР; (3) моментом (днем) закінчення досудового розслідування є момент (день) направлення до суду обвинувального акту (як одна з процесуальних форм закінчення досудового розслідування).

Частиною 1 статті 113 КПК України встановлено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Частиною 2 статті 113 КПК України унормовано, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України.

У відповідності до частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, а звернення до суду з обвинувальним актом, - є процесуальною дією (п.3 ч.2 ст.283 КПК України).

Згідно частини 1 статті 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до, зокрема, дня звернення до суду з обвинувальним актом.

У відповідності до пункту 2 абзацу 3 частини 1 статті 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Отже: (1) всі процесуальні рішення приймаються, а всі процесуальні дії вчиняються у межах встановленого процесуального строку; (2) досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину; (3) однією з форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурором до суду з обвинувальним актом; (4) прокурор зобов`язаний звернутися до суду з обвинувальним актом протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

У даному кримінальному провадженні формою закінчення досудового розслідування, згідно положень статті 283 КПК України, є саме звернення прокурора до суду з обвинувальним актом.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).

Однак у кримінальному провадженні № 0002146 від 09 листопада 2020 року, прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом за межами строку досудового розслідування, а тому, кримінальне провадження № 0002146 від 09 листопада 2020 року підлягає закриттю на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

ЩОДО ПРОЦЕСУАЛЬНОЇ КОМПЕТЕНЦІЇ СУДУ

Як обґрунтовано вище та підтверджується судовими рішеннями Верховного суду, Закон України № 2147-VІІІ підлягає застосуванню в цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, що підтверджується змістом обвинувального акту, а тому, встановлені пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК України процесуальні обмеження щодо його застосування в цьому кримінальному провадженні та, процесуальні перешкоди для закриття цього кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК України, відсутні.

У відповідності до пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Як обґрунтовано вище і підтверджується наявними матеріалами, після повідомлення про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, що є підставою для закриття кримінального провадження.

Щодо обов`язку суду у підготовчому засіданні перевірити дотримання стороною обвинувачення строків направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в Постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 522/7444/21, провадження № 51-5234км21 зазначила наступне (далі - цитата):

«Перевірка судом першої інстанції у підготовчому провадженні перевірити дотримання стороною обвинувачення строків направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291, 293 КПК, а також виконання ним приписів ст. 219 КПК у частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування є передумовою набуття підозрюваним у вчиненні злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я особи, процесуального статусу обвинуваченого, стосовно якого відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК, має здійснюватися судовий розгляд.

Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.»

Аналогічно, в постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 711/3111/19, провадження № 51-2890км19, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду зазначила наступне (далі - цитата): «підготовче провадження є своєрідним процесуальним фільтром між досудовим провадженням і судовим розглядом, одним із завдань якого є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора. На переконання колегії суддів, судам першої інстанції слід ретельно перевіряти не тільки дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291-293 КПК, а й виконання ним приписів статті 219 КПК, про які йшлося раніше. Здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 412 КПК становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду».

Отже, Суд за наявності визначених в п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України процесуальних підстав для закриття кримінального провадження, зобов`язаний закрити кримінальне провадження.

В той час, як не закриття кримінального провадження за наявності для цього підстав є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Так, згідно пункту 3 частини 1 статті 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення в апеляційному порядку є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Аналогічні підстави для обов`язкового скасування судового рішення в ході його перегляду в касаційному порядку передбачені статтею 438 КПК України.

Висновки

В ключі наведеного указане клопотання захисника підлягає задоволенню, як слушне, а кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2020 за № 0002146 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, закриттю на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України.

При цьому, таке рішення Суд, ураховуючи позиції ВС у справі № 761/33482/16-к, не пов`язує із фактом установленості винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення описаного в акті, або ж фактом його відсутності, адже, в т.ч. у постанові від 18 травня 2020 року в справі № 639/2837/19 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду наголосила на тому, що дані про осіб, які містяться у процесуальних документах, складених слідчим або прокурором (обвинувальному акті), на відміну від вироку суду, містять тільки твердження сторони обвинувачення про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК), з викладенням обставин, які підлягають доказуванню у кримінапльному провадженні у відповідності з вимогами ст.ст. 91, 92, 277, 291 КПК, а у постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду вказала, що закриття кримінального провадення жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечить засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284, 314, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2020 за № 0002146 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, закрити на підставі пункту 10 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 11:00 год. 20.01.2023.

С у д д я ОСОБА_1