Дата документу 27.03.2023
Справа № 501/4443/19
ВИРОК

Іменем України

27 березня 2023 року м.Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області, головуючий - суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000481 від 23 червня 2019 року

Прокурор - ОСОБА_5

Захисник - ОСОБА_6

Потерпілі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Представник потерпілих - ОСОБА_10

Цивільний відповідач - Страхова компанія «Євроінс Україна»

Обвинувачений:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Благоєве Іванівського району Одеської області, громадянин України, одружений, працює в Укрзалізниці черговим по переїзду, із середньою спеціальною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

23.06.2019 о 07:20 годині, водій ОСОБА_11 грубо порушив вимоги пункту 18.1 «Правил дорожнього руху» (далі - ПДР), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., які зобов`язують водія транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на підйомі, по правій смузі руху, в світлий час доби, в умовах необмеженої видимості, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Паромної в с. Малодолинське м. Чорноморськ Одеської області, на якій організовано двосторонній рух, по одній смузі для руху в кожному напрямку, із сторони м. Чорноморськ в напрямку м. Одеси, із швидкістю приблизно 65,8…68,9 км/год. (точна швидкість руху не встановлена), проїжджаючи ділянку вулиці біля перехрестя вул. Паромної із вул. Лейтенанта Шмідта, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного для учасників дорожнього руху на проїжджій частині горизонтальною дорожньою розміткою 1.4.1, та дорожнім знаком 5.35.1, по якому рухався пішохід ОСОБА_12 , перетинаючи проїжджу частину вулиці з права наліво за ходом руху автомобіля, тобто фактично рухаючись на ділянці проїзної частини, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення, а саме: своєчасно не зменшив швидкість, та не зупинився в разі потреби, щоб дати дорогу пішоходу, в результаті чого допустив наїзд на пішохода.

У результаті дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 при доставлені в КНП «Чорноморська лікарня».

Своїми діями ОСОБА_11 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Частина статі Кримінального кодексу України, яка передбачає кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

«Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, -

2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, -

караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обвинувачений ОСОБА_11 не визнав себе винним у вчиненні злочину та не визнав пред`явлені потерпілими цивільні позови. По суті обвинувачення пояснив, що в нього водійський стаж 22 роки. Вранці 23 червня він рухався на своєму автомобілі. Він не може сказати, з якою швидкістю рухався, приблизно 50 км/год, він їхав в потоці автомобілів - попереду рухався автомобіль BMW. На той момент пішохідний перехід був стертий, його не було видно, однак він знає, що він там розташований. Автомобіль, що рухався попереду нього виїхав на перехрестя. Коли він виїздив на перехрестя, то бачив, що в районі пішохідного переходу, однак не на площині дороги, а на тротуарі, на відстані приблизно 70-80 см від проїзної частини, стоїть хлопець, спокійно. Автомобіль, що рухався попереду нього проїхав перехрестя і поїхав звідти.

Коли він вже завершив проїздити перехрестя та перебував на відстані приблизно 10 м. до переходу, пішохід, не подивившись в його бік, рванув на проїзну частину і вдарився в бік його автомобіля і впав.

Вину свою не визнає, оскільки зупинитися потрібно, якщо пішохід на проїзній частині, а той стояв на тротуарі спиною до нього. Він не зміг би уникнути зіткнення навіть якщо їхав би зі швидкістю 40 км/год.

Однак, суд критично оцінює і не приймає до уваги показання обвинуваченого про швидкість руху його автомобіля приблизно 50 км/годину, оскільки вони спростовані даними висновків судових експертиз.

Крім того, показання обвинуваченого про те, що пішохід рванув на проїзну частину, коли він перебував за 10 м. до переходу спростовані даними судової експертизи № 21-1595/20-1596 від 25.06.2021 р. (т. 3 а.с. 2 - 10), відповідно до яких віддалення автомобілю від місця наїзду в момент вибігу пішохода на проїзну частину на нерегульований пішохідний перехід складала 25,5-26,6 м.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є донькою загиблого пішохода. Смертю батька їй завдані моральні страждання, батько - це єдина людина, яка забезпечувала її. На момент ДТП вона навчалася на 2 курсі, наступного дня в неї був екзамен, вона пережила шок, і досі переживає великі страждання. Важко і в фінансово і морально - не передати словами.

Від перехрестя до пішохідного переходу менше 10 м. Там немає дерев, знаки є з обох сторін дороги. Пішохідний перехід завжди було видно здалеку. Її батько міг стояти спиною, оскільки перед тим, як перейти дорогу завжди дивилися, чи є автомобілі з протилежного боку. Обвинувачений ніколи не вибачався, не допомагав, не намагався зустрітися.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що була дружиною загиблого пішохода, вони разом мешкали на АДРЕСА_2 . В день події о 7:20 годині ранку її чоловік не був в стані алкогольного сп`яніння. Внаслідок ДТП вона втратила людину, яка їх забезпечувала, на той момент навчалася їхня донька. Чоловік працював на металобазі неофіційно. Витрати на поховання понесли вона, мати та родичі.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що була матір`ю загиблого пішохода. Син жив разом з нею і допомагав їй у всьому. Обвинувачений жодного разу не попросив вибачень.

Свідок захисту ОСОБА_13 , показання якого під час судового розгляду іншим складом суду за клопотанням сторони захисту були відтворені в судовому засіданні, пояснив, що їхав на своєму автомобілі та бачив, як автомобіль, що рухався по дорозі, що перетинала дорогу, по якій він рухався, проїхав перехрестя та збив пішохода на пішохідному переході. Перед наїздом пішохід зробив ривок на пішохідний перехід (спустився з бардюру), він почув звук гальм та побачив зіткнення. Подія ДТП була зафіксована на відеореєстратор його автомобіля, відеозапис якого він направив обвинуваченому.

23.06.2019 р. до ЄРДР внесені відомості про подію ДТП (т. 2 а.с. 1).

Автомобіль належить ОСОБА_14 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 25), ОСОБА_11 має право керування легковим автомобілем, про що свідчить посвідчення водія (т. 1 а.с. 25).

Автомобіль обвинуваченого був технічно справним, що встановлено висновком авто технічної експертизи технічного стану транспортного засобу № 754-А від 11.11.2019 р. (т. 2 а.с. 109 - 116).

Місце зіткнення відбулося на пішохідному переході, розташованому за перехрестям по ходу руху автомобіля, перехід позначений дорожніми знаками та дорожньою розміткою, що підтверджується даними протоколу огляду місця ДТП від 23.06.2019 р. (т. 2 а.с. 10 - 23), а також даними висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 558-А від 30.09.2019 р. (т. 2 а.с. 123 - 125).

Зіткнення пішохода саме з автомобілем обвинуваченого також підтверджене даними судової транспорнто-трасологічної експертизи № 753-А від 11.11.2019 р. (т. 2 а.с. 133 - 135), якою на автомобілі виявлені сліди контакту з тілом людини.

Момент зіткнення автомобіля та пішохода зафіксований на відеозаписі з відеореєстратора автомобіля свідка ОСОБА_13 . Відеозапис (т. 2 а.с. 51) переглянутий під час досудового розслідування, що підтверджується даними протоколу огляду від 27.07.2019 р. (т. 2 а.с. 50), а також відтворений в судовому засіданні.

Водій не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується даними висновку щодо результатів медичного огляду від 23.06.2019 р. (т. 2 а.с. 8).

Отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок зіткнення з автомобілем обвинуваченого, від чого настала його смерть, підтверджені даними документів: довідки КНП «Чорноморська лікарня» (т. 2 а.с. 7); протоколу огляду трупа від 23.06.2019 р. (т. 2 а.с. 29); лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 24.06.2019 р. (т. 2 а.с. 37), а також даними висновку судово-медичної експертизи № 171/177 від 24.10.2019 р. (т. 2 а.с. 88 - 91), відповідно до яких у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження:

- одна забита рана тім`яної і одна забита рана скроневе-тім`яної областей волосяної частини голови зліва, з крововиливами в м`яких тканинах з внутрішньої поверхні та лівому скроневому м`язі, відкритий вдавлений перелом лівої скроневої кістки та переломи кісток основи черепа зліва, розрив твердої мозкової оболонки з крововиливом під нею, крововиливи під м`якими мозковими оболонками скроневе-тім`яної області лівої півкулі головного мозку з розривом оболонок уламком лівої скроневої кістки з контузійними крововиливами з розтрощенням головного мозку; садна лоба зліва з поверхневою забитою раною; синці верхніх повік обох очей;

- закритий перелом лівої ключиці у лопаткового кінця в проекції садна задньо-верхньої поверхні лівого плечового суглоба; переломи другого-дев`ятого лівих ребер по однієї умовної лінії, по лопаткової лінії, та шостого-восьмого лівих ребер по однієї умовної лінії, від передньої пахової лінії у шостого ребра до середньої пахової лінії у восьмого ребра; крововиливи під плеврою на рівні воріт легенів та вогнищеві крововиливи в тканини обох легень;

- садно задньої поверхні середньої третини лівого передпліччя з закритим поперечним переломом підлеглих обох кісток передпліччя;

- садна правої нижньої кінцівки: внутрішньої поверхні колінного суглоба, передньо-внутрішньої поверхні верхньої третини гомілки, внутрішньої поверхні гомілково-ступневого суглоба; закритий багатоуламковий перелом великогомілкової кістки від рівня її суглобових поверхонь до рівня середньої третини кістки, з переломом голівки малогомілкової кістки;

- численні садна: задньо-верхньої поверхні лівого плечового суглоба, зовнішньої поверхні верхньої третини лівого плеча, задньо-зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглоба, лівої бічної поверхні тулуба, зовнішньої поверхні нижньої третини лівого стегна, передньо-зовнішньої поверхні лівого колінного суглоба.

Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів та удару об такі, чим могли бути частини автотранспортного засобу, до якого постраждалий, перебував в вертикальному положенні і звернений лівою бічною, чи близько до такої, поверхнею тіла та в строк, зазначений в «Ухвалі» про призначенні судово-медичний експертизи.

Відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забитих ран голови з відкритим переломом кісток склепіння та основи черепа, з крововиливами під твердою і м`якими мозковими оболонками та забою-розтрощення головного мозку - містять ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та стала причиною смерті гр. ОСОБА_12 .

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 1,62 ‰, що вказує на те, на момент настання смерті гр. ОСОБА_12 перебував в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня.

Відповідно до висновку комплексної фототехнічної та авто-технічної експертизи № 579-А від 26.09.2019 р. (т. 2 а.с. 145 - 149) перед початком утворенням слідів гальмування автомобіль Toyota Corolla номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю не меншою 66,3…68,9 км/год. у даній дорожній ситуації водій автомобіля Toyota Corolla номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України. Вирішити питання щодо наявності (відсутності) у водія автомобіля технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 експертним шляхом не виявляється можливим через відсутність даних про початок руху пішоходу, швидкість його руху та відстань, яку він подолав у небезпечному напрямку. Висновок про технічну можливість запобігти ДТП неможливий без встановлення відстані, на якій перебував автомобіль до пішохода, що почав рух по пішохідному переходу.

Відповідно до висновків компьютерно-технічної та авто технічної експертизи № 21-1595/20-1596 від 25.06.2021 р. (т. 3 а.с. 2 - 10):

Віддалення автомобілю Toyota Corolla від місця наїзду в момент вибігу пішохода на проїзну частину на нерегульований пішохідний перехід складала 25,5-26,6 м.

В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди швидкість руху автомобіля, виходячи зі слідів гальмування, які відобразилися на проїжджій частині, становила 65,8 - 68,5 км/год.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, п. 12.4, п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобілю ОСОБА_11 , не мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, виконуючи вимоги п.12.3, п.12.4, п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, то з технічної точки зору в його діях невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події, не вбачається.

Оскільки зазначеними висновками судових експертиз встановлена приблизна швидкість автомобіля 65,8 - 68,5 км/год. та 66,3…68,9 км/год., суд вважає необхідним у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним зазначити приблизну швидкість в цих межах: приблизно 65,8…68,9 км/год.

Оскільки під час проведення судової експертизи № 579-А від 26.09.2019 р. для встановлення технічної можливості запобігти ДТП виявлена необхідність у визначенні відстані між автомобілем та пішоходом, коли той розпочав рух, то під час досудового розслідування з цією метою був проведений слідчий експеримент.

Однак, дані протоколу проведення слідчого експерименту від 15.10.2019 р. (т. 2 а.с. 58 - 69), є недопустимим доказом, оскільки в ньому брав участь обвинувачений в якості свідка, попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань, та, відповідно його не повідомили про право відмовитися від давання показань, а тому такі дані не можуть бути покладені в обґрунтування вироку.

При цьому суд керується вимогами п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України, відповідно до яких суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння - отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Висновком авто технічної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 757-А від 15.11.2019 р. (т. 2 а.с. 161 - 164) встановлена наявність технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом екстреного гальмування при русі з дозволеною швидкістю 50 км/год. Однак, оскільки такого висновку судовий експерт дійшов на підставі даних, отриманих під час проведення слідчого експерименту, визнаних судом недопустимим доказом, то і висновки зазначеної судової експертизи є недопустимим доказом.

Таким чином, суду не надано допустимих доказів про наявність причинного зв`язку між порушенням водієм обмеження швидкості руху (50 км/год) відповідно до п. 12.4 ПДР та настанням ДТП. У зв`язку з чим з формулювання обвинувачення має бути виключене посилання на порушення водієм п. 12.4 ПДР як на причину ДТП.

Крім того, сторона обвинувачення не надала суду доказів, що причиною ДТП стала неуважність водія, як пояснив в судовому засіданні сам обвинувачений, він бачив пішохода, який стояв перед пішохідним переходом і бачив, коли пішохід почав рухатися по переходу, тому з формулювання обвинувачення має бути виключене також і посилання на порушення водієм п/п «б» п. 2.3. ПДР, як на причину ДТП.

Водночас, судом без усякого сумніву встановлено, що перед настанням ДТП на пішохідному переході перебував пішохід, у зв`язку з чим в силу вимог п. 18.1. ПДР водій, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебуває пішохід, повинен був зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходу.

Сторона обвинувачення не довела наявність технічної можливості обвинуваченого як при швидкості, з якою він фактично рухався, так і за умови руху з дозволеною швидкістю 50 км/годину виконати вимоги п. 18.1 ПДР. Однак відсутність технічної можливості з технічної точки зору, не виключає наявність причинного зв`язку між невиконанням водієм вимог п. 18.1 ПДР та настанням наслідків - смерті потерпілого, як елементу об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відсутність технічної можливості для водія шляхом гальмування попередити настання ДТП має значення для обставин, коли пішохід, не очікувано для водія, переходить проїзну частину у невстановленому для цього місці, у зв`язку з чим водій автомобіля правомірно і обґрунтовано не розраховує ні повинен передбачати появу пішохода на проїзній частині.

Однак дорожня обстановка, що передувала ДТП давала всі підстави обачному водію для висновку, що пішохід, який знаходиться перед пішохідним переходом, позначеним дорожньою розміткою та дорожніми знаками, може розпочати рух.

Натомість ОСОБА_11 , легковажно розраховував на відвернення негативних наслідків та продовжив наближення до пішохідного переходу з небезпечною для даної обстановки швидкістю руху тим самим, своїми діями, створив (з технічної точки зору) неможливість запобігти настанню ДТП шляхом гальмування. Поняття безпечної швидкості, яка дає змогу водію безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, не залежить від загального обмеження швидкості руху на ділянці дороги.

Суд враховує, що пішохід знаходився в стані алкогольного сп`яніння та перед виходом на проїзну частину не впевнився в тому, що це буде безпечним.

Однак, пішохід на нерегульованому пішохідному переході має перевагу в русі. Тому перекладати відповідальність на пішохода через те, що він вийшов на проїзну частину у встановленому для переходу місці, маючи перевагу в русі, це те ж саме, що звинувачувати у настанні ДТП водія автомобіля, який «несподівано» проїжджає перехрестя рухаючись по головній дорозі (тобто має перевагу в русі), після чого відбулося зіткнення з автомобілем, який виїхав на перехрестя рухаючись по другорядній дорозі.

Причинний зв`язок, з юридичної точки зору, полягає в тому, що водій автомобіля не дав дорогу пішоходу, який мав перевагу в русі.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд у відповідності до ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_11 вчинив необережний тяжкий злочин.

ОСОБА_11 вперше притягується до кримінальної відповідальності, про що свідчать дані УІЗ ГУНП в Одеській області (т. 2 а.с. 194), позитивно характеризується за місцем проживання (т. 2 а.с. 195), не перебуває на обліку лікарів психіатра чи нарколога (т. 2 а.с. 199).

Обставини, які відповідно до ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання не доведені.

Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_11 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середні, виправлення без позбавлення волі можливе та не становить небезпеки для суспільства. (т. 1 а.с. 19 - 20).

З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого та вимог закону України про кримінальну відповідальність суд дійшов висновку про призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Виправлення обвинуваченого зі звільненням від відбування покарання з випробуванням суд вважає неможливим, оскільки обвинувачений не усвідомлює своєї вини у вчиненому.

Судові витрати, вирішення питань про речові докази та запобіжні заходи

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_11 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в загальному розмірі 18 034,13 грн.:

- № 754-А від 11.11.2019 р. в сумі 1 413,09 грн. (т. 2 а.с. 108);

- № 558-А від 30.09.2019 р. в сумі 4 710,30 грн. (т. 2 а.с. 122);

- № 753-А від 11.11.2019 р. в сумі 4 710,30 грн. (т. 2 а.с. 132);

- № 579-А від 26.09.2019 р. в сумі 1 884,12 грн. (т. 2 а.с. 144);

- № 757-А від 15.11.2019 р. в сумі 1 884,12 грн. (т. 2 а.с. 160);

- № 21-1595/20-1596 від 25.06.2021 р. в сумі 3 432,20 грн. (т. 3 а.с. 11).

Автомобіль визнаний речовим доказом постановою слідчого від 24.07.2019 р. (т. 2 а.с. 38) та переданий на зберігання обвинуваченому (т. 2 а.с. 24, 39), з набранням вироком законної сили вважати повернутим законному володільцю.

Відносно ОСОБА_11 застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 - ухвала (т. 2 а.с. 178-181) та Іллічівського міського суду Одеської області від 24.01.2020 (т. 1 а.с. 43, 45 - 47), строк дії якого на теперішній час сплив. Сторона обвинувачення не подавала клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Вирішення цивільних позовів

Потерпілими по справі : ОСОБА_15 (мати загиблого), ОСОБА_8 (донька загиблого т. 1 а.с60) та ОСОБА_9 (дружина померлого т. 1 а.с.61) були заявлені цивільні позови (т.1 а.с.50-55, 80-84, 88-92) до обвинуваченого ОСОБА_11 та ПрАТ Страхової компанії «Євроінс Україна» в яких вони просять :

-Стягнути з СК «Євроінст Україна» на їх користь моральну шкоду у розмірі 50076, 0 грн. на кожного позивача;

-Стягнути з СК «Євроінст Україна» на користь ОСОБА_9 витрати на поховання у розмірі 16080,0 грн.:

-Стягувати з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 по 1391,0 грн. щомісячно до 15.08.2023р. у зв`язку з втратою годувальника;

-Стягувати з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 щомісячно 1391 грн. у зв`язку з втратою годувальника.

-Стягнути з ОСОБА_11 на користь позивачів витрати на правову допомогу по 4000 грн. кожному.

СК «Євроінст Україна» неодноразово повідомлялась про розгляд справи Іллічівським міським судом, де вона є цивільним відповідачем (т. 3 а.с.53,56,58,59,6387-88, 91-92), однак в судове засідання представник не прибував. Надав відзив на позову заяву ОСОБА_8 (т.3 а.с.99-100) в якому просив у задоволені позову відмовити з тих підстав, що СК «Євроінст Україна» не надано доказів які б підтверджували вину водія автомобіля Toyota Corolla номерний знак НОМЕР_2 .

Між ОСОБА_16 та СК «Євроінст Україна» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/4329059 (т.2 а.с.26), предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності особи, що експлуатує автомобіль Toyota Corolla номерний знак НОМЕР_2 , період дії договору з 27.06.2018р. по 26.06.2019р. року

Згідно п. 27.4. Закону Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

ОСОБА_9 на підтвердження своїх вимог щодо витрат на поховання ОСОБА_12 надала договір - замовлення на організацію та проведення поховання від 25.06.2019р. на суму 16820, грн.. (т.1 а.с.56) в зв`язку з чим цивільний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Ст.27 Закону визначено що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 27.2. Закону, Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачам, суд враховує, що внаслідок ДТП загинула людина, позивач ОСОБА_7 втратила сина, ОСОБА_9 - чоловіка, ОСОБА_8 - батька, вони зазнали сильних душевних страждань та переживань, змушені були змінити свій звичний уклад життя, докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки вони також втратили і свого годувальника.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з того, що відповідно до ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019р. мінімальна заробітна плати з 01.01.2019р. становить 4173,0 грн.

Загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 50 076,0 гн. (4173Х12) таким чином, з урахуванням вимог п.27.2 ст.27 Закону відповідно до якого, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами, то позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково та з ПрАТ СК «Євроіст Україна» підлягає стягненню моральна шкода у розмірі по 16692,0 грн. кожному позивачу.

Відповідно до ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Ч. 2 Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

3. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Згідно ч.2 ст.1195 ЦК України в разі, якщо потерпілий в момент спричинення шкоди не працював, то розмір відшкодування визначається з розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно довідки від 06.08.2019р. (т.1 а.с.59), ОСОБА_8 (донька потерпілого) є студенткою 3-го курсу денного відділення Одеського національного політехнічного університету.

ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) , приходилась матір`ю загиблого потерпілого та є пенсіонеркою.

Відповідно до вимог ст.1200 ЦК України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є особами, які втратили годувальника та мають право відповідне стягнення визначене цією статтею.

На день смерті потерпілий не працював, то розмірі відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день спричинення шкоди, яка відповідно до ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019р»., з 01.01.2019р. становить 4173,0 грн.

Таким чином, частка втраченого доходу ОСОБА_8 становить 1391,т грн.. до 15.08.2023р. (досягнення 23 років) та ОСОБА_7 становить по 1391,0 грн. щомісячно у зв`язку з втратою годувальника.

Позивачі просять стягнути з ОСОБА_11 на їх користь в рівних частках витрати на правову допомогу у розмірі по 4000 грн. кожному, однак доказів того, що ними такі витрати були понесені суду не надані в зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в розмірі 18 034,13 грн.

Автомобіль «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 - вважати повернутим ОСОБА_11 .

Задовольнити цивільні позови потерпілих частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі по 16 692,0 грн. кожній.

Стягувати з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 щомісячно по 1391,0 грн. у зв`язку з втратою годувальника.

Стягувати з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 щомісячно по 1391,0 грн., у зв`язку з втратою годувальника, до 15.08.2023р.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_9 витрати на поховання у розмірі 16080,0 грн.

Відмовити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у задоволені позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1