Справа №573/2102/21
Номер провадження 1-в/573/1/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

14 лютого 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

заявника: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в режимі відеконференції з Державною установою «Сумський слідчий ізолятор» клопотання ОСОБА_3 про застосування положень ч. 5 ст. 80 КК України та ст. 152 КВК України,

в с т а н о в и в :

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до Білопільського районного суду сумсьої області з клопотанням про застосування положень ч. 5 ст. 80 КК України та ст. 152 КВК України, яке мотивує тим, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року, залишеним без змін ухвалою колегії Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 29 березня 2005 року, його засуджено за ст. ст. 94, п. «з» ст. 93, ч. 1 ст. 123 КК України ( у ред. 1960 року), ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 185 КК України ( у ред. 2001 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі. Вказаний вирок звернутий до виконання, однак не виконаний в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди у зв`язку з тим, що держава не створила для цього жодних умов. Посилаючись на викладені обставини, на підставі ст. ст. 21, 24 Конституції України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 1, 3, 4, 152 КВК України, ОСОБА_3 просить застосувати відносно нього положення ч. 5 ст. 80 КК України та звільнити його від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, а у разі, якщо суд не визнає за можливе задовольнити вказане клопотання - замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 клопотання про застосування строку давності виконання обвинувального вироку, або заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк підтримали.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що вирок суду відносно ОСОБА_3 від 29 березня 2005 року набрав законної сили, після чого одразу був звернутий до виконання і тому посилання засудженого на закінчення строків виконання вироку є безпідставними. Крім того, не підлягає також задоволенню клопотання ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі у зв`язку із непідсудністю.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року ОСОБА_3 засуджений за ст. 94, п. «з» ст. 93, ч. 1 ст. 123 КК України (у редакції 1960 року), ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 185 КК України (у редакції 2001 року), на підставі ч. 1 ст. 42 КК України (у редакції 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією предметів контрабанди (а. с. 34-44).

Ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України від 29 березня 2005 року вказаний вирок залишений без змін (а. с. 45-47).

Згідно із ч. 1 ст. 401 КПК України в редакції Закону 1960 року вирок апеляційного суду набирає законної сили після закінчення строку на його касаційне оскарження, а в разі подання касаційної скарги чи внесення касаційного подання, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи касаційною інстанцією.

Статтею 403 КПК України 1960 року було визначено, що вирок, який набрав законної сили є обов`язковим для всіх державних і громадських підприємств, установ і організацій, посадових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Аналогічні положення щодо остаточності рішення Верховного суду, набрання вироком законної сили та його обов`язковості містяться і в чинному КПК України, в редакції Закону 2012 року, який підлягає застосуванню, а зокрема в частині 5 статті 442, статтях 532, 533 КПК України.

Отже, з аналізу вищенаведених норм випливає, що після того, як вирок Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року відносно ОСОБА_3 був залишений без змін ухвалою Верховного Суду України від 29 березня 2005 року, даний вирок набрав законної сили та з цього часу ОСОБА_3 є засудженою особою.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 404 КПК України в редакції Закону 1960 року вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.

Аналогічна за змістом норма міститься у відповідних частинах статті 535 КПК України в редакції Закону 2012 року.

Процедура звернення вироку до виконання полягає не лише у видачі розпорядження, про які зазначено вище, а в комплексі дій, до яких входить і безпосередня реалізація судового рішення, в даному випадку визначення місця відбування покарання, переведення засудженого із слідчого ізолятора до виправної колонії певного типу тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 заарештований 22 березня 2004 року, у подальшому був засуджений та 04 вересня 2005 року направлений для відбування покарання до Державної установи «Замкова виправна колонія» Хмельницької області (а. с. 16, 22).

Тобто, вирок відносно ОСОБА_3 в законний спосіб та у встановлений законом строк звернутий до виконання. Перебіг строків давності виконання обвинувального вироку відносно останнього не зупинявся та не переривався.

Відповідно до вимог статті 152 Кримінально-виконавчого кодексу України однією з підстав звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

В силу положень ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі замінюється позбавленням волі (ч. 5 ст. 80 КК України).

Аналіз ст. 80 КК України свідчить про те, що під давністю виконання обвинувального вироку треба розуміти закінчення встановлених у законі строків з дня набрання обвинувальним вироком законної сили, впродовж якого покарання не було застосоване до засудженого і вирок залишився невиконаним з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

У даному випадку, вирок щодо ОСОБА_3 є таким, що виконується, перебіг давності виконання вказаного вироку не зупинявся та не переривався, у зв`язку з чим твердження засудженого про сплив строку давності виконання вироку, передбаченого ч. 3 ст. 80 КК України, та необхідність у зв`язку з цим звільнення його від відбування призначеного покарання або заміну його відповідним строком позбавлення волі є необґрунтованими та хибними. Підстави для застосування положень ст. 80 КК України до нього відсутні.

Твердження засудженого ОСОБА_3 з приводу того, що вирок Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року, яким його засуджено, не реалізовано в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди, у зв`язку з чим є підстави для застосування відносно нього положень ч. 5 ст. 80 КК України, є необґрунтованими, оскільки жодним Законом не передбачена можливість застосування ст. 80 КК України до засуджених, відносно яких не виконано вирок в частині вирішеного судом цивільного позову. Статтею 80 КК України чітко визначена можливість звільнення від відбування покарання, а стягнення з засудженого на користь потерпілих матеріальної і моральної шкоди не є покаранням та не передбачено розділом Х Загальної частини Кримінального кодексу України.

Щодо питання заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі суд зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України № 6 (ІІ) 2021 від 16.09.2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Станом на час розгляду заяви засудженого ОСОБА_3 неконституційність положень ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України у відношенні осіб, засуджених до довічного позбавлення волі унормовано Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» від 18 жовтня 2022року № 2690-IX шляхом внесення змін до КК України.

Зокрема, частиною 3 ст. 81 КК України передбачено застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк. Також, згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання".

Вказані положення вищезазначеного Закону № 2690-IX набрали чинності 06.11.2022 року.

При цьому слід зазначити, що питання щодо заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким відноситься до питань, які пов`язані із виконанням вироку, що передбачено п. 3 ст. 537 КПК.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема пунктом 3 ст. 537 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки засуджений відбуває покарання в Замковій виправній колонії № 58, м. Ізяслав, Хмельницької області, необхідно роз`яснити ОСОБА_3 право на звернення з відповідним клопотанням до місцевого суду за місцем відбування покарання засудженим.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування положень ч. 5 ст. 80 КК України та ст. 152 КВК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошений і підписаний 15.02.2023 року.

Суддя

Справа №573/2102/21

Номер провадження 1-в/573/1/22

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

(вступна і резолютивна частина)

14 лютого 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

заявника: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в режимі відеконференції з Державною установою «Сумський слідчий ізолятор» клопотання ОСОБА_3 про застосування положень ч. 5 ст. 80 КК України та ст. 152 КВК України,

В С Т А Н О В И В:

Оскільки складання повного тексту ухвали вимагає значного часу, керуючись вимогами ч. 2 ст. 376 КПК України суд обмежується складанням і оголошенням резолютивної частини судового рішення.

На підставі викладеного та положень ст. ст. 370-372, 376, 537, 539 КПК, ст. 80 КК, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування положень ч. 5 ст. 80 КК України та ст. 152 КВК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде проголошений судом 15 лютого 2023 року о 08 год. 30 хв.

Суддя: