Дата документу 02.02.2023 Справа № 335/4997/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/481/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/4997/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.190 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 23.03.2022 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи поблизу перехрестя доріг по вул.Діагональна в м.Запоріжжі, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, надавши ОСОБА_9 обіцянку здійснити перевезення лікарських засобів та грошових коштів в сумі 20 000 гривень, заволодів ними. ОСОБА_9 , довіряючи ОСОБА_8 , та розраховуючи на те, що той доставить вищевказані лікарські засоби та грошові кошти, його родичам, які знаходяться на тимчасово окупованій території, передав їх останньому.

В подальшому, ОСОБА_8 , отримавши зазначенні лікарські засоби та надавши обіцянку здійснити перевезення, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи разом з невстановленою особою, з корисливих мотивів, заволодів вказаними лікарськими засобами, вартістю 4 616,67 гривень та грошовими коштами в розмірі 20 000 гривень, не маючи наміру здійснити перевезення зазначеного майна, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на вказану суму.

Також, 23.03.2022 року близько 16 год. 20 хв. ОСОБА_8 , разом з ще однією невстановленою органом досудового розслідування особою, перебуваючи поблизу магазину «СпортМастер», який розташований у м.Запоріжжі (пр.Соборний, 14б), маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, надавши ОСОБА_10 обіцянку здійснити перевезення лікарських засобів заволодів ними. ОСОБА_10 , довіряючи ОСОБА_8 , та розраховуючи на те, що той доставить вищевказані лікарські засоби її родичам, які знаходяться на тимчасово окупованій території, передала зазначенні лікарські засоби останньому.

В подальшому, ОСОБА_8 , отримавши зазначенні лікарські засоби та надавши обіцянку здійснити перевезення, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи разом з невстановленою особою, з корисливих мотивів, заволодів вказаними лікарськими засобами вартістю 4 678,88 гривень та не маючи наміру здійснити перевезення зазначених ліків, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на вказану суму.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою; за ч.2 ст.190 КК, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Йому призначено покарання

- за ч.1 ст.190 КК у виді 200 годин громадських робіт;

- за ч.2 ст.190 КК у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього передбачених ст.76 КК обов`язків.

Вирішено питання про цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просив вирок змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку суду про стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат на залучення експертів в розмірі 13729,60 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що суд безпідставно стягнув з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта, посилаючись на ст.124 КПК. Адже ст.122 КПК встановлено, що витрати, пов`язані із залученням експерта, несе сторона, яка заявила клопотання про залучення експерта. Таким чином, покладення витрат на обвинуваченого можливе тільки у випадку, якщо експертиза проводилась на замовлення сторони захисту.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін як законний та обґрунтований.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який повністю підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Події кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_8 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

В апеляційній скарзі захисник вказував, що суд безпідставно стягнув з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта.

Апеляційний суд зауважує, що такі доводи захисника є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК процесуальні витрати складаються, крім іншого, з витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Аналізуючи вищенаведену норму закону, колегія суддів дійшла висновку, що законодавець чітко ставить вимогу перед судом у разі постановлення обвинувального вироку про необхідність стягнення з винної особи усіх документально підтверджених витрат на проведення експертиз у рамках кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, за клопотаннями сторони обвинувачення було призначено дві товарознавчі експертизи, загальна вартість яких становила 13729,60 гривень.

Таким чином, оскільки в цьому кримінальному провадженні було призначено та проведено ряд експертних досліджень, вартість яких документально підтверджено, то витрати, понесені на їх проведення, у розумінні положень ч.2 ст.124 КПК підлягають стягненню з особи, визнаної винуватою та засудженої вироком суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає безпідставним ототожнення захисником положень ст.122 КПК, яка визначає види процесуальних витрат, що покладаються на сторону і які сторона має нести самостійно або які здійснюються за рахунок Державного бюджету України під час досудового розслідування та судового провадження, з положеннями ст.124 КПК, яка визначає розподіл процесуальних витрат у разі ухвалення обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК кримінальних правопорушень, суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок і правомірно стягнув з нього витрати на проведення судових експертиз.

Отже, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування судового рішення не допущено, то апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4