Провадження № 1-кп/638/700/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002190 від 05.06.2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, розлученого, працюючого на посаді провідного інженера-приймальника КП «Харківський метрополітен», не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

26.05.2018 близько 16:00 години ОСОБА_5 , знаходячись за місцем реєстрації свого сина ОСОБА_7 та свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин спровокував словесний конфлікт зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_4 та батьками останньої ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Під час словесного конфлікту, виниклого на побутовому ґрунті, ОСОБА_5 маючи єдиний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості ОСОБА_4 та її батькам ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , розуміючи протиправність своїх умисних дій та усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс декілька ударів своїми руками та ногами ОСОБА_4 , а саме: схопив останню своїми обома руками за її руки в середній третині, після чого став штовхати в область плечей з обох сторін, після чого, утримуючи її за кисті рук, потягнув ривком на себе та коли ОСОБА_4 втративши рівновагу, впала на підлогу, вдарившись куприком, ОСОБА_5 наніс один удар своєю ногою в нижню частину лівої ноги ОСОБА_4 .

Одночасно з цим, реалізуючи свій єдиний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості ОСОБА_4 та її батькам ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , під час вищевказаного конфлікту, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, схопив ОСОБА_8 своїми обома руками за обидві руки останньої та ривками став тягнути за них. Після чого, ОСОБА_5 став штовхати ОСОБА_8 своїми кулаками рук у нижню третину лівого плеча, лівого ліктя та лівого боку тулуба, а також, наносити удари барсеткою в область її голови.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , переслідуючи єдиний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості ОСОБА_4 та її батькам ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , під час вищевказаного конфлікту, умисно став наносити удари долонями в область грудної клітини ОСОБА_9 , відштовхуючи від себе останнього, який намагався припинити протиправні дії ОСОБА_5 та перешкодити йому наносити тілесні ушкодження ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_5 схопив своєю рукою ОСОБА_9 за шию по її задній поверхні та потягнувши його різким рухом у перед, штовхнув назад, від чого ОСОБА_9 втратив рівновагу та впав на підлогу, вдарившись куприком об підлогу, а також лівою рукою в проекції ліктьового суглобу та верхньої середньої третю лівого передпліччя об меблі.

Таким чином, ОСОБА_5 умисно заподіяв ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-2595/2018 від 09.07.2018 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на руках, правій сідниці, лівій нозі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів. Одночасно з цим, ОСОБА_5 умисно заподіяв ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-2596/2018 від 09.07.2018 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій руці, тулубі та голові. Крім цього, ОСОБА_5 умисно заподіяв ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-2597/2018 від 09.07.2018 легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій руці.

Крім цього, 10.11.2018 близько 14:00 години, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем реєстрації свого сина ОСОБА_7 та свого фактичного проживання, тобто за пресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_4 , маючи на меті прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості ОСОБА_4 , розуміючи протиправність своїх умисних дій та усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, почергово став наносити удари кулаками обох рук в область обличчя, голови ОСОБА_4 , чим завдав два удари в область обличчя, два удари в область голови та один удар по лівій руці, якою ОСОБА_4 закрила від удару свій живіт. Від нанесених ОСОБА_4 ударів, остання втратила свою рівновагу та впала на кухонний стіл, вдарившись своєю правою ногою. Тобто, згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-4485/2018 від 28.12.2018 року ОСОБА_5 умисно заподіяв ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в правій скроневій ділянці з переходом в праву навколоочну ділянку, на шкірі лівої щоки та проекції скронево-нижньо-щелепного суглоба, по променевому краю лівого передпліччя в нижній третині з переходом на згинальну поверхню, на передній поверхні правого стегна в середній і нижній третині, по його зовнішній поверхні в середині третині, садно на тлі синця в правій скроневій ділянці.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєнні інкримінованого правопорушення не визнав та заперечував проти задоволення цивільного позову в повному обсязі. Суду обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що в 2018 році він мешкав в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . В цій же квартирі з ним мешкала його колишня дружина ОСОБА_4 , з якою у нього після розлучення склалися вкрай негативні стосунки, при цьому конфліктні ситуації не виникали, проте, дружина постійно провокувала його та викликала працівників поліції, які по приїзду неправомірно застосовували до нього фізичну силу. 26.05.2018 року після обіду він знаходився дома за вищевказаною адресою. До нього приїхали ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в грубій формі почали вимагати від нього покинути квартиру. Між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_4 та її батьки викликали працівників поліції. ОСОБА_5 не мав наміру зустрічатись з працівниками поліції, які постійно вели себе неправомірно, та забажав покинути квартиру. При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стояли біля дверей та намагалися не пропустити його, проте, він силоміць пройшов між ними, не причиняючи ним тілесні ушкодження.

10.11.2018 року він знаходився вдома за вищевказаною адресою. Дружина прийшла додому та почала безпричинно кричати, що їй спричиняють тілесні ушкодження, після чого безпричинно викликала поліцію. ОСОБА_5 вирішив покинути квартиру, оскільки не бажав зустрічатись з працівниками поліції. ОСОБА_4 , тілесні ушкодження він не спричиняв.

Дане кримінальне провадження, на думку обвинуваченого, розпочато навмисно з метою виселення його з квартири за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 пояснив суду, що ніколи не спричиняв тілесних ушкоджень своїй колишній дружині ОСОБА_4 , навіть коли вони мешкали в шлюбі, незважаючи на те, що йому достеменно було відомо, що вона йому зраджує з іншими чоловіками.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, на переконання суду його вина повністю підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених в ході судового розгляду.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що з 2017 року вона розлучена з ОСОБА_5 , натомість, обвинувачений залишився мешкати в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Стосунки з колишнім чоловіком у неї склалися вкрай негативні, що пов`язане з небажанням ОСОБА_5 покинути квартиру, постійними сварками з ним, пошкодженням майна в квартирі тощо.

26.05.2018 року близько о 16 год. 00 хв. потерпіла ОСОБА_4 зі своїми батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_8 приїхали до вищевказаної квартири, з метою розмови з обвинуваченим щодо його виселення з жилої площі. В ході розмови виник конфлікт, внаслідок чого вона з батьками була змушена викликати працівників поліції, проте, обвинувачений почав застосовувати фізичну силу, щоб вийти з квартири. Він почав бити її руками, потім потягнув за руки, внаслідок чого потерпіла впала та забилась. Після чого ОСОБА_5 вдарив її ногою по нозі. Батька, ОСОБА_9 , схопив за шию та штовхнув, як наслідок він впав на холодильник. Після чого, вдарив барсеткою по голові ОСОБА_8 та наніс їй один удар рукою по руці, силоміць відштовхнув від двері та покинув квартиру.

Також, 10.11.2018 року в першій половині дня потерпіла ОСОБА_4 поверталась на таксі додому з лікарні, де знаходився за вищевказаною адресою її колишній чоловік, який, як виявилось, перебував в стані алкогольного сп`яніння. Після зустрічі ОСОБА_4 з ОСОБА_5 на кухні квартири, де вони одночасно проживали, останній почав безпричинно виражатись в її адресу грубою нецензурною лайкою, виник конфлікт, в ході якого обвинувачений вдарив її декілька разів по голові та тулубу. Перелякавшись його агресивної поведінки ОСОБА_4 вибігла з квартири до сусідки, звідки викликала працівників поліції, швидку медичну допомогу, а також зателефонувала своєму племіннику.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 підтвердила показання ОСОБА_4 та повідомила суду, що 26.05.2018 року приїхали разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , для розмови щодо виселення ОСОБА_5 . Під час розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 почався словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений почав грубо висловлюватись нецензурною лайкою, через що вони викликали поліцію, та намагалися до приїзду поліції стримувати обвинуваченого, щоб він не покинув квартиру. Проте, ОСОБА_5 , застосовуючи грубу силу, причиняючи тілесні ушкодження, розштовхав всіх та пішов з квартири. Щодо подій, які відбулися 10.11.2018 року, вона знає зі слів доньки ОСОБА_5 , але бачила, що остання після цього мала на обличчі синець.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 надав показання, аналогічні показам ОСОБА_8 . Повідомив, що 26.05.2018 року приблизно 16 год. 30 хв. прибув до вищевказаної квартири, де обвинувачений поводив себе агресивно, лаявся на доньку, яка викликала поліцію. Після цього ОСОБА_5 намагався покинути квартиру, при цьому застосовуав фізичну силу відносно доньки та ОСОБА_8 свідок хотів завадити йому та обвинувачений схватив його за шию, потім за руки і свідок впав. Обвинувачений продовжував лаятись на його жінку та доньку. Після того, як ОСОБА_9 підвівся та намагався їх розняти, обвинувачений ще раз його штовхнув, внаслідок чого ОСОБА_9 впав, вдарився об холодильник та забив куприк. Потім ОСОБА_5 вискочив на вулицю. Свідку викликали швидку та надали медичну допомогу. Додатково роз`яснив суду, що конфлікти між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали постійний характер. Також зазначив, що за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 повинен виселитися з квартири, проте, рішення не виконує, здійснює шкоду майну, що знаходиться в квартирі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила, що після обіду в листопаді, два-три роки потому, під час святкування дня народження свого батька зателефонувала ОСОБА_4 та повідомила, що її побив ОСОБА_5 . Після чого її чоловік ОСОБА_12 , який є племінником ОСОБА_4 , вдягнувся та вирушив до неї. В той же день вона також приїхала до потерпілої та побачила, що у ОСОБА_4 на обличчі та на руках сінці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , пояснив, що є племінником ОСОБА_4 . До 2013-2014 року проживав за вищевказаною адресою, потім з`їхав. З його слів конфлікти між обвинуваченим та потерпілою почались з 2015-2016 року. Після подання заяви на розлучення ОСОБА_5 запропонували з`їхати з квартири, на що ОСОБА_5 відмовився та почав проживати у вказаній квартирі в окремій кімнаті. Обвинувачений постійно погрожував ОСОБА_4 та псував майно, яке знаходилось в квартирі. В день, коли святкували день народження батька ОСОБА_11 , у листопаді зателефонувала його тітка ОСОБА_4 та повідомила, що її побив ОСОБА_5 . Коли свідок приїхав за адресою: АДРЕСА_2 , то побачив у тітки синці на обличчі та руках, після чого зателефонував ОСОБА_5 , оскільки останнього не було в квартирі, та спросив чому він це зробив. В ході розмови він зізнався про вчинене та не міг пояснити чому саме він це скоїв. Щодо спричинення тілесних ушкоджень бабусі ОСОБА_8 та дідусю ОСОБА_9 , а також тітці ОСОБА_4 , що мали місце навесні 2018 року пояснив, що в той день також приїхав після конфлікту, бачив сінець у бабусі та що у дідуся був підвищений кров`яний тиск, після того як він впав та забив спину.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що мати ОСОБА_4 та батько ОСОБА_5 мешкають в одній квартирі тільки в різних кімнатах. Після того, як почали псуватися речі час від часу, стали виникати сварки. ОСОБА_4 постійно провокувала ОСОБА_5 на сварки та могла викликати поліцію просто так. У травні 2018 року був на роботі, коли йому зателефонував брат ОСОБА_12 , який став погрожувати. Також матір просила забрати собаку, тому він попрохав свою дівчину поїхати до неї та забрати собаку, вона тілесних ушкоджень не бачила. У листопаді 2018 року, коли йому зателефонували з приводу сварки, приїхав додому, бачив у матері ОСОБА_4 сінець в області обличчя. Додатково повідомив, що жодного разу не бачив, щоб батько бив матір. Також підтвердив наявність цивільної справи про виселення ОСОБА_5 з вищезазначеної квартири.

В судовому засіданні був допитаний ОСОБА_13 , який працює старшим дільничним офіцером поліції Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області. Суду повідомив, що сім`ю ОСОБА_14 знає давно, ОСОБА_4 неодноразово зверталася до поліції з приводу сварок між чоловіком ОСОБА_5 . Сам ОСОБА_5 ухилявся від профілактичних співбесід зі свідком з невідомих причин.

Аналізуючи свідчення попереджених про кримінальну відповідальність потерпілих, свідків, допитаних під час судового розгляду, суд приймає до уваги та розцінює їх свідчення як правдиві, оскільки вони були стабільними протягом усього розгляду. Свідчення потерпілих та свідків узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Так, вивченням письмових доказів в даному кримінальному провадженні встановлено наступне.

Відповідно до протоколів проведення слідчих експериментів від 03.07.2018 та 20.12.2018, додатків до них у вигляді фототаблиць, проведених за участю потерпілої ОСОБА_4 , остання детально розповіла та показала на місці обставини подій, що мали місце 26.05.2018 та 10.11.2018, та які відповідають її свідченням у суді стосовно механізму нанесення їй тілесних ушкоджень.

Крім цього, вивченням протоколів слідчих експериментів від 03.07.2018, проведених за участі потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , встановлено, що показання останніх під час досудового розслідування збігаються з їх показаннями, наданими під час судового розгляду.

Встановлені обставини під час проведення слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 цілком узгоджуються між собою, відповідають події, яка викладена в обвинувальному акті, та не суперечать іншим доказам у справі, дослідженим у судовому засіданні.

Згідно з висновком експерта № 09-2595/2018 від 09.07.2018 року вбачається, що у громадянки ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження: синці на руках, правій сідниці, лівій нозі. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар або удар-стиснення, та могли бути отримані за 2-4 доби до моменту огляду, який згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 557-2018 був проведений 31.05.2018 року. За ступенем тяжкості виявлені ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Згідно з висновком експертизи показання ОСОБА_4 , викладені нею у статусі потерпілої у протоколі слідчого експерименту від 03.07.2018 року, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, в частині терміну й механізму отримання встановлених у неї тілесних ушкоджень.

Висновком експерта № 09-4485/18 від 28.12.2018 року встановлено, що у ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження: синці в правій скроневій ділянці з переходом в праву навколоочну ділянку, на шкірі лівої щоки в проекції скронево-нижньо-щелепного суглоба, по променевому краю лівого передпліччя в нижній третині з переходом на згинальну поверхню, на передній поверхні правого стегна в середній і нижній третині, по його зовнішній поверхні в середній третині; садно на тлі синця в правій скроневій ділянці. Згідно представленої медичної документації (копії консультативного висновку лікаря-фахівця № 10/18433 з ХГКБСНМП від 10.11.2018) громадянка ОСОБА_4 була оглянута лікарями з діагнозами: забій передньої черевної стінки. Забої м`яких тканин обличчя, садно надбрівної дуги справа. Удари, садна м`яких тканин обличчя. Ці ушкодження утворилися, як мінімум від 6-ти травматичних дій тупих твердих предметів, за механізмом удар чи удар-стиснення, за винятком садна на тлі синця, яке утворилося за механізмом удар-тертя-ковзання, та могли бути отримані за 3-5 діб до моменту первинного огляду, який проводився 14.11.2018 року. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень, а також стадією загоєння садна і кольором синців. За ступенем тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Показання ОСОБА_4 , дані нею при проведенні слідчого експерименту від 20.12.2018, в цілому не суперечать наявним судовим-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень.

Висновком експерта № 09-2597/2018 від 09.07.2018 року встановлено, що у громадянина ОСОБА_9 мали місце наступні тілесні ушкодження: синець на лівій руці. Це ушкодження утворилось від травматичної дії тупого твердого предмету, за механізмом удар або удар-стиснення, та могло бути отримано за 2-4 доби до моменту огляду, який згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 558-2018 проведений 31.05.2018 року. Згідно висновків експертизи в своїх показах, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 не розкриває факту травматизації, не вказує механізм та локалізацію, встановленого у нього тілесного ушкодження в ділянці лівого передпліччя в нижній третині в проекції голівки ліктьової кістки (синець). Виходячи із вищевикладеного, на думку експерта, дати оцінку показам ОСОБА_9 та розцінити їх у судово-медичному відношенні не є можливим.

Висновком експерта № 09-2596/2018 від 09.07.2018 року встановлено, що у громадянки ОСОБА_8 мали місце наступні тілесні ушкодження: синці на лівій руці, тулубі та на голові. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар або удар-стиснення, та могли бути отримані за 2-4 доби до моменту огляду, який згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 556-2018 був проведений 31.05.2018 року. Цей висновок підтверджується характером ушкоджень, а також кольором синців. За ступенем тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Покази ОСОБА_8 , викладені нею у статусі потерпілої у протоколі проведення слідчого експерименту від 03.07.2018, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, в частині терміну й механізму отримання встановлених у неї тілесних ушкоджень.

Таким чином, експертом встановлений ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також узгодженість свідчень потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_8 щодо механізму нанесення їм ударів обвинуваченим та наслідками, які настали.

Аналізуючи обставини, що відображаються у досліджених у судовому засіданні протоколах, додатках до них, та висновках експертів, складених за результатами проведення судово-медичної експертизи, суд вважає, що вони у повній мірі узгоджуються з показаннями потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими доказами в їх сукупності.

Свідчення свідка ОСОБА_7 , надані ним у судовому засіданні про те, що ОСОБА_5 жодного разу не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 події кримінальних правопорушень не спростовують, а відтак не приймаються судом до уваги.

Заперечення захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що останній не приймав участі у проведенні процесуальних дій (слідчих експериментів) судом не приймаються до уваги з наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Проведення слідчого експерименту допускається за умови, що при цьому не створюється небезпека для життя і здоров`я осіб, які беруть у ньому участь, чи оточуючих, не принижуються їхні честь і гідність, не завдається шкода.

Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Таким чином, Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачена обов`язкова участь підозрюваного під час проведення слідчого експерименту.

Отже, досліджені докази у вказаному кримінальному провадженні є достовірними, допустимими, належними та достатніми для підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України. Дослідивши, зіставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд доходить висновку, що показання потерпілих та свідків мають характер логічних, послідовних і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ними обставин вчинених кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позицій. В своїй сукупності з іншими наведеними доказами, вони дозволяють суду дійти обґрунтованого висновку про те, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, доведена повністю.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого щодо невизнання своєї вини у вчинених кримінальних правопорушень як бажання уникнути покарання за скоєне.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що події кримінальних правопорушень мали місце, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому проступків при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю, його дії вірно кваліфіковано органом досудового слідства за ч. 1 ст. 125 КК України як легкі тілесні ушкодження.

Призначаючи вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує: тяжкість скоєного правопорушення, який згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком; характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; їх суспільну небезпеку; а також враховує особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, Харківської області, громадянин України, розлучений, з вищою освітою, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, також у лікаря психіатра на обліку не перебуває. Згідно характеристики, наданої Шевченківським відділом поліції ГУНП в Харківській області, за місцем мешкання у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_5 зарекомендував себе з негативної сторони. В Шевченківському ВП ГУНП в Харківській області неодноразово проводився розгляд матеріалів за фактом конфліктів між ОСОБА_5 та його колишньою дружиною ОСОБА_4 , та її батьками, про що з ним неодноразово проводились бесіди профілактичного характеру, на які необхідних висновків для себе останній не зробив. Також, ОСОБА_5 відрізняється конфліктною поведінкою у побуті, а також зі слів сусідів, зловживає алкогольними напоями. З сусідами та мешканцями будинку будь-яких відносин не підтримує.

В силу ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлені.

В силу ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо осіб похилого віку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків. Санкцією даної статті передбачене покарання у вигляді штрафу до п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України (у редакції на момент скоєння правопорушення) у вигляді виправних робіт.

Водночас, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня скоєння злочину та до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Беручи до уваги, що кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_5 , мали місце 26.05.2018 та 10.11.2018 року відповідно, з часу їх вчинення минуло більше двох років. Судом не встановлено даних, які б вказували на переривання чи призупинення терміну давності для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із чим необхідно застосувати положення ч. 5 ст. 74 КК України, звільнивши обвинуваченого від покарання після закінчення строків давності.

Потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, а саме: на користь ОСОБА_4 у розмірі 50 000 грн., на користь ОСОБА_8 у розмірі 20 000 грн. та на користь ОСОБА_9 у розмірі 20 000 грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, при цьому цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Також, відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» №4 від 31.03.1995 року обов`язковому доведенню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки судом встановлено, що в результаті вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень потерпілі отримали тілесні ушкодження, що безумовно спричинило їм фізичний біль, душевні страждання та моральні переживання, потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є люди похилого віку, а ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження декілька разів, тому суд вважає, що потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди, яка з урахуванням усіх вищевказаних обставин у їх сукупності на засадах розумності, виваженості та справедливості, складає: 10 000 грн.на користь ОСОБА_4 , 5 000 грн. на користь ОСОБА_8 та 5000 грн. на користь ОСОБА_9 , тому позов підлягає частковому задоволенню.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 65-67, 74, 125 КК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ч.3 ст.285, ст. ст. 368, 370, 374, 376, 395 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у вигляді шести місяців виправних робіт з відрахуванням 10% із суми заробітку засудженого в дохід держави щомісячно.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - відмовити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.

Речові докази у справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1