Справа № 487/1541/23
Провадження № 1-кс/487/817/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2023 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання начальника відділення слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000490 від 16.03.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

23.03.2023 року Начальник відділення слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , в рамках здійснення кримінального провадження з проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 16.03.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000490, звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, у якому просив обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб із правом внесення застави у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 211840 грн.

Клопотання мотивоване тим, що на теперішній час існують ризики, а саме можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, можливість здійснення незаконного впливу на осіб та свідків, можливість знищення документів, які мають істотне значення для досудового розслідування, а також можливості вчинення ним інших кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість інкримінованого злочину орган досудового розслідування вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є доцільним та обґрунтованим, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_4 виявляється недостатнім, так як не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вищевказаним ризикам на час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні провину не визнав, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що скоювати злочин він не мав наміру, не знав, що продає гуманітарну допомогу.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застосувати доОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

В судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , проте оскільки їх покази суттєво різнилися між собою, суд їх не приймає до уваги.

Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування ініційованого заходу, слідчий суддя дійшов наступного.

В провадженні СВ Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження кримінального провадження № № 0000490 від 16.03.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що Відповідно до вимог частини 1 статті 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» (надалі Закону) - гуманітарна допомога це цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації».

Не відносяться до гуманітарної допомоги підакцизні товари, крім: транспортних засобів, що надходять у період проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях для отримання і використання Збройними Силами України, Національною гвардією України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Державною спеціальною службою транспорту, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України для забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (пункт 2 частини 2 статті 3 Закону).

24.02.2022 указом президента Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. В подальшому, Указом від 7 листопада 2022 року N 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року N 2738-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою 15.02.2023 о 00:57 громадянка ОСОБА_9 здійснила перетин державного кордону України без сплати мит за розмитнення транспортного засобу, через пункт пропуску «Угринів» (зона діяльності митного поста «Угринів» Львівської митниці) та ввезла на територію України транспортний засіб марки Land Rover, 2008 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_1 ,номер кузову - НОМЕР_2 як гуманітарну допомогу відповідно до Листа Миколаївської митниці Державної Митної служби України № 7/6-08-1/20/8.5./611 від 21.03.2023

Крім того, 19.02.2023 о 10:15 громадянин України ОСОБА_10 здійснив перетин державного кордону України без сплати мит за розмитнення транспортного засобу, через пункт пропуску «Рава-Руська» (зона діяльності митного поста «Угринів» Львівської митниці) та ввіз на територію України транспортний засіб марки Jeep Patriot,2008 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_3 , номер кузову - НОМЕР_4 , як гуманітарну допомогу відповідно до Листа Миколаївської митниці Державної Митної служби України № 7/6-08-1/20/8.5./611 від 21.03.2023

Окрім цього, 27.02.2023 о 10:15 громадянкою України ОСОБА_11 здійснила перетин державного кордону України без сплати мит за розмитнення транспортного засобу, через пункт пропуску «Рава-Руська» (зона діяльності митного поста «Угринів» Львівської митниці) та ввезла на територію України транспортний засіб марки Mercedes Benz ML ,2004 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_5 , номер кузову - НОМЕР_6 , як гуманітарну допомогу відповідно до Листа Миколаївської митниці Державної Митної служби України № 7/6-08-1/20/8.5./611 від 21.03.2023

В подальшому, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці вказані транспортні засоби потрапили у користування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які усвідомлюючи, що вказані транспортні засоби являються гуманітарною допомогою, за попередньою змовою між собою, вирішили здійснити продаж транспортних засобів марки Land Rover, 2008 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_1 ,номер кузову - НОМЕР_2 , марки Jeep Patriot,2008 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_3 , номер кузову - НОМЕР_4 та марки Mercedes BenzML ,2004 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_5 , номер кузову - НОМЕР_6 , з метою отримання прибутку.

15.03. 2023 ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_12 , реалізуючи свій спільний корисливий умисел направлений на незаконне використання - продаж, з метою отримання прибутку, товарів (предметів) гуманітарної допомоги, а саме, під час дії воєнного стану, розмістив оголошення про продаж вищевказаних транспортних засобів марки Land Rover, 2008 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_1 ,номер кузову - НОМЕР_2 , марки Jeep Patriot,2008 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_3 , номер кузову - НОМЕР_4 та марки Mercedes BenzML ,2004 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_5 , номер кузову - НОМЕР_6 на загальнодоступному сайті ІНФОРМАЦІЯ_3

В подальшому, свідок підшукуючи транспортний засіб для особистого користування побачив на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 (електронний режим доступу ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначене оголошення та вказані транспортні засоби його зацікавив і ОСОБА_13 домовився про зустріч з особою, яка розмістила вказане оголошення з метою огляду автомобілю.

17.03.2023 близько о 16:00 год. ОСОБА_13 , перебуваючи на території торгівельного майданчика з вивіскою «Автобазар», розташованій за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Київська, 194-А зустрівся з ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , з метою проведення огляду транспортних засобів марки Land Rover, 2008 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_1 ,номер кузову - НОМЕР_2 , марки Jeep Patriot,2008 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_3 , номер кузову - НОМЕР_4 та марки Mercedes BenzML,2004 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_5 , номер кузову - НОМЕР_6 .

Після огляду транспортних засобів свідок ОСОБА_13 , передав ОСОБА_4 , який в свою чергу передав ОСОБА_12 , завдаток у розмірі 100 доларів США що еквівалентно 36,5686 гривень за офіційним курсом НБУ.

В подальшому, 22.03.2023 на закритій місцевості - території торгівельного майданчика з вивіскою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованій за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Київська, 194-А ( кадастровий номер земельної ділянки розташування території :06:0007:0021) ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на отримання прибутку, діючи умисно, з корисливих мотивів, під час дії воєнного стану, достеменно розуміючи, що вищевказані транспортні засоби ввезені на територію України як гуманітарна допомога, цільового надходження для потреб Збройних сил України, продав ОСОБА_13 транспортні засоби марки Land Rover, 2008 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_1 ,номер кузову - НОМЕР_2 , марки Jeep Patriot, 2008 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_3 , номер кузову - НОМЕР_4 та марки Mercedes Benz ML,2004 року виробництва, іноземної реєстрації з номерним знаком НОМЕР_5 , номер кузову - НОМЕР_6 ринковою вартістю 544 872, 14 гривень, за грошові кошти в розмірі 14 900 доларів США, тим самим отримав прибуток від продажу товарів гуманітарної допомоги.

22.03.2023 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 .

22.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР за № 0000409 від 16.03.2023 року; рапортом СБУ у Миколаївській області від 17.03.2023 з додатками у вигляді копій документів; заявою про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) ОСОБА_13 від 16.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17.03.2023 року; рапортом СБУ у Миколаївській області від 20.03.2023 з додатками у вигляді копій документів; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 20.03.2023 року ; протоколом огляду предмета від 20.03.2023; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.03.2023 року; протоколом обшуку транспортного засобу від 22.03.2023 року; протоколами оглядів інтернет сторінок 17.03.2023 року; протоколом огляду місця події від 23.03.2023; листом Миколаївської митниці Державної Митної служби України № 7/6-08-1/20/8.5./611 від 21.03.2023 та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

Згідно частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказують слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи процесуальну позицію підозрюваного та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року. Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 України, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких злочинів передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим за ч. 3 ст. 201-2 КК України, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені, не маючи обмежень у пересуванні, що дає підстави вважати, що наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; також підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, що дає підстави вважати, що наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, з огляду на обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, суд приходить до висновку щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК).

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є доцільним обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Між тим, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Так, згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, їх корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий суддя вважає, що застава у межах відповідно ч.2 ст. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання ОСОБА_12 , що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, а тому приходить до висновку, про необхідність визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у межах 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає в сумі 536800,00 грн.

На переконання судді застава обвинуваченому ОСОБА_4 саме в розмірі 250 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, і такий розмір застави є співмірним та доцільним у випадку її внесення для гарантування дієвості даного провадження та запобіганням згаданим ризикам, адже інкримінований обвинуваченим злочин, відбувся в умовах, в котрих зараз перебуває країна, може мати наслідком підрив цілісності, єдності та стійкості українського суспільства, яке з початку повномасштабного вторгнення згуртувалося заради єдиної мети, у пошуках всіх можливих ресурсів для підтримки фронту, напряму пов`язаний саме з волонтерською діяльністю та побічно дискредитує її, підриває довіру до волонтерського руху, зневіряє людей у доброчесності волонтерів, які бажають надати, надають та надавали допомогу щодо протидії ворожої агресії.

На думку суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а запобіжний захід у виді тримання під вартою буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника відділення слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000490 від 16.03.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням його в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком 60 (шістдесят) днів терміном до 21.05.2023 року (включно).

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у межах 250 (двохста п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 671000 (шістсот сімдесят одна тисяча) грн.

В разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 27.03.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1