Справа № 336/6424/22
Провадження 1кп/336/723/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 18.11.2022 у кримінальному провадженні, внесеного 04.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000699, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий
19.08.2022 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 1 рік,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
03 жовтня 2022 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , знаходячись на відкритій місцевості у селі Новоіванівка, Оріхівського району, Запорізької області, у лісосмузі зірвав листя роду конопель та поклав до жовтого пакету, з метою особистого вживання. Далі, ОСОБА_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючі намір на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечних наркотичних речовин без мети збуту, зберігаючи при собі у жовтому пакеті листя роду конопель, направився до блок посту на АДРЕСА_2 , де був зупинений працівниками ДОП СП Бердянського РВП. В подальшому, о 21 годині 40 хвилин співробітниками поліції у присутності двох понятих було вилучено листя роду конопель, які ОСОБА_2 добровільно видав, котрі згідно висновку експерта № СЕ-19/108-22/12125- НЗПРАП від 12.10.2022 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено - КАНАБІС, маса якого в перерахунку на висушену речовину, складає 23,247 г.
Таким чином, ОСОБА_2 незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби без мети збуту.
Умисні дії ОСОБА_2 кваліфікуються як кримінальне правопорушення (проступок) передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.
Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.
22 листопада 2022 року до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у якому міститься клопотанням прокурора ОСОБА_3 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту додані:
- письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні; розписка підозрюваного ОСОБА_2 про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, розписка захисника ОСОБА_4 про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування; реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню.
Як видно з наданих матеріалів, відносно ОСОБА_2 запобіжний захід не обирався.
Враховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
03 жовтня 2022 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , знаходячись на відкритій місцевості у селі Новоіванівка, Оріхівського району, Запорізької області, у лісосмузі зірвав листя роду конопель та поклав до жовтого пакету, з метою особистого вживання. Далі, ОСОБА_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючі намір на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечних наркотичних речовин без мети збуту, зберігаючи при собі у жовтому пакеті листя роду конопель, направився до блок посту на АДРЕСА_2 , де був зупинений працівниками ДОП СП Бердянського РВП. В подальшому, о 21 годині 40 хвилин співробітниками поліції у присутності двох понятих було вилучено листя роду конопель, які ОСОБА_2 добровільно видав, котрі згідно висновку експерта № СЕ-19/108-22/12125- НЗПРАП від 12.10.2022 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено - КАНАБІС, маса якого в перерахунку на висушену речовину, складає 23,247 г.
Отже, своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст.309 КК, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Отже саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.
Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_2 встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, активне сприяння розкриття злочину, обставиною яка обтяжує покарання є рецидив.
Суд вважає, що підстави застосування ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, відсутності завданої шкоди, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання та обставини що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_2 у виді обмеження волі строком 2 роки.
Як передбачено ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Вимогами абз. 7 ч. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.03.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання", передбачено, що при призначенні покарання за правилами ст.71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, якою, окрім іншого, є невідбута засудженим частина будь-якого основного покарання.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не відбув покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2022 року, при призначенні покарання останньому необхідно застосувати положення ст.71 КК України та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків, приймаючи до уваги положення ст.72 КК України.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що обвинувачений вчинив нове кримінальне правопорушення в період звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі протягом іспитового строку, відповідно до нового покарання, суд дійшов висновку про приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2022 року у виді трьох років позбавлення волі до призначеного покарання та остаточно визначити покарання за сукупністю вироків у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.
Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченої.
Цивільний позов у провадженні не заявлений. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/108-22/12125-НЗПРАП від 07.10.2022 у сумі 755 грн 12 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України, до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2022 року у виді трьох років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Процесуальні витрати: на проведення експертизи № СЕ-19/108-22/12125-НЗПРАП від 07.10.2022 у сумі 755 грн 12 коп. стягнути із ОСОБА_2 на користь держави.
Речові докази: полімерний пакет, який було упаковано до сейф-пакету 3053721, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1