ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2097/22 Справа № 203/686/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві ОСОБА_8 від 28.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000750, відомості про яке внесено до ЄРДР 23.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року, було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві ОСОБА_8 від 28.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000750, відомості про яке внесено до ЄРДР 23.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В обґрунтування постановленої ухвали слідчий суддя зазначив, що з оскаржуваної постанови слідує, що досудове розслідування проведено достатньо повно, всебічно, об`єктивно, доказів вчинення злочину не встановлено, а прийняте за результатами перевірки рішення відповідає вимогам ст. 110 КПК України, у зв`язку з чим, в задоволенні скарги слідчий суддя відмовив.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, та скасувати ухвалу слідчого судді, прийняти нове рішення, яким постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат зазначив, що слідчий суддя розглянув скаргу без участі адвоката та ОСОБА_7 , копію ухвали адвокат отримав лише 25.11.2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

В обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки прийнята з порушенням норм кримінального процесуального закону.

Вказує, що скарга ОСОБА_7 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м.Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві ОСОБА_8 від 28 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000750 вмотивована тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000750 здійснювалося формально, а оскаржувана постанова вмотивована тим, що Дніпровське управління ДВБ НП України, якому було надано доручення вказало на неможливість допиту ОСОБА_7 , оскільки останній ухиляється від надання показів та явки до Дніпропетровського управління ДВБ НП України.

При цьому ані в оскаржуваній постанові слідчого ДБР, ані в ухвалі слідчого судді не зазначається про існування та дослідження будь-яких доручень Дніпропетровському управлінню ДВБ НП України, документів, що підтверджували наявність результатів такого доручення, не зазначається навіть прізвище працівника поліції, якому було доручено допитати ОСОБА_7 .

На думку апелянта, слідчий суддя не взяв до уваги, що твердження про здійснення слідчим викликів ОСОБА_7 та його захисника, не відповідають дійсності, оскільки жодних повідомлень та телефонних дзвінків від слідчого адвокат ОСОБА_9 не отримував, жодних викликів ОСОБА_7 за місцем свого проживання не отримував. Напроти, адвокат ОСОБА_9 неодноразово звертався з клопотаннями про проведення допиту ОСОБА_7 у якості потерпілого, тобто постійно ініціював проведення слідчої дії, не проведення якої стало підставою для закриття кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя в своїй ухвалі не зміг спростувати твердження скаржника про те, що його не викликав слідчий жодним чином, оскільки такі докази, ймовірніше за все, відсутні в досліджених судом матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 405 КПК України, прокурор повідомлений належним чином про перегляд апеляційних скарг, до суду не з`явився, клопотань про перенесення перегляду до його початку апеляційним судом не отримано, що не перешкоджає перегляду.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив задовольнити її.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні події кримінального правопорушення.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчими, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

В свою чергу слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито кримінальне провадження за відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.

Проте, ці положення кримінального процесуального закону при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження, слідчим були порушені на, що слідчий суддя не звернув увагу.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Отже, в контексті міжнародного права, зокрема, рішень ЄСПЛ, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена на даний час органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Між тим, з матеріалів кримінального провадження убачається, що слідчим при закритті кримінального провадження обставини кримінального провадження були досліджені не належним чином замість всебічного, повного та неупередженого дослідження, як того вимагають норми чинного законодавства, що залишилося поза увагою слідчого судді, який визнав постанову слідчого законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим залишив без задоволення скаргу на це процесуальне рішення.

Апеляційним переглядом встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, проводилося досудове розслідування за ч. 2 ст. 365 КК України.

Постановою слідчого Третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_8 від 28 грудня 2021 року кримінальне провадження №0000750, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, закрите у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В обґрунтування даної постанови слідчий зазначив, що під час проведення досудового розслідування не було встановлено протиправних дій, а тому не встановлено події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Втім, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегії суддів не зрозуміло, на підставі яких доказів слідчим прийняте процесуальне рішення про його закриття, оскільки ним не проведено всіх процесуальних дій для здійснення розслідування даної справи, не виконаний обсяг всіх необхідних слідчих дій з приводу отримання доказів щодо наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, не здійснено належної організації розслідування кримінального провадження задля забезпечення всебічного, повного та неупередженого дослідження його обставин.

В матеріалах кримінального провадження міститься лише виклики ОСОБА_7 до слідчого, які не пов`язані з предметом доказування у кримінальному провадженні.

При цьому, під час проведення досудового розслідування не було безпосередньо допитано ОСОБА_7 щодо обставин викладених в його заяві про злочин.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що слідчий передчасно дійшов висновку про закриття кримінального провадження, про що виніс відповідну постанову в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, при цьому у матеріалах провадження немає відомостей про обставини, які об`єктивно перешкодили йому належним чином виконати вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, проведення слідчих дій та безпосереднього дослідження й оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності, що слідчий суддя необґрунтовано залишив поза увагою і за таких обставин оскаржувану ухвалу належить скасувати на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд, виходячи з приписів ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а суд апеляційної інстанції, як і слідчий суддя, у відповідності до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування та не може переймати на себе функції слідства. Однак, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені потерпілою обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення стосовно даного провадження, яке має бути належним чином вмотивованим, із всебічним, повним аналізом доводів, викладених заявницею.

З огляду на вказані вимоги кримінального процесуального закону, враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів, скасовуючи ухвалу слідчого судді, вважає за необхідне постановити нову, якою скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 задовольнити, постанову слідчого про закриття кримінального провадження та ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали кримінального провадження направити органу досудового розслідування для прийняття процесуального рішення у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року, - скасувати.

Постановити нову, якою постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві ОСОБА_8 від 28.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000750, відомості про яке внесено до ЄРДР 23.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000750, відомості про яке внесено до ЄРДР 23.10.2020 року, направити до третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Полтаві, для прийняття процесуального рішення у встановленому законом порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 В ОСОБА_10 А ОСОБА_11