Справа № 932/1918/23
Провадження № 1-кс/932/692/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , осіб в інтересах яких подано скаргу: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , слідчого ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу адвоката ОСОБА_8 на незаконне затримання та порушення права на захист,

в межах кримінального провадження №0000523 від 23.02.2023 за ч.2 ст.127, ч.2 ст.146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2023 до слідчого судді надійшла вищезазначена скарга в якій скаржник просить слідчого суддю визнати протиправним затримання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та негайно їх звільнити, а також визнати факт порушення уповноваженими особами Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області права вказаних осіб на захист.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник зазначив, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було затримано 23.02.2023 о 10:00 год. за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 72 та обшукано. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було затримано 23.02.2023 за адресою: м. Дніпро, вул. Половицька, 2. На місці затримання захисник був присутній. В подальшому затриманих відвезли до Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Прибувши туди о 12:45 год. представника не було допущено до затриманих. Відтак адвокат стверджує, що відбулось незаконне затримання осіб та порушення права на захист.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 навела доводи, аналогічні фабулі клопотання. Зазначила, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було звільнено 23.02.2023 близько 22:00 год. Тому, в цій частині просила лише визнати затримання незаконним, а також визнати порушеним право на захист. Щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_5 складено протоколи про затримання. При цьому такі протоколи складено за участі адвоката із безоплатної правової допомоги, а не за її участю. Вказаним особам повідомлено про підозру 24.02.2023, проте після спливу 24 годин після затримання.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 їх захисник ОСОБА_9 , а також ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 погодилися із доводами, які навела адвокат ОСОБА_8 , просили скаргу задовільнити.

Слідчий вимоги скарги заперечила, вказала, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не були затримані, вони допитувалися в якості свідків, з`явилися добровільно. ОСОБА_3 , ОСОБА_5 спочатку були учасниками огляду місця події (при цьому у них вилучили мобільні телефони) та були затримані після закінчення такого огляду о 11:58 год. В межах 24 годин затриманим повідомлено про підозру, на даний час готуються до вручення клопотання про обрання запобіжних заходів. Адвокат ОСОБА_8 на складення протоколів затримання не з`явилася, тому такі були складені за участі інших адвокатів. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши скаргу виходжу із наступного.

В провадженні Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000523 в межах якого: 23.02.2023 о 10:14 год внесено відомості за ч.2 ст.146 КК України; 23.02.2023 о 15:08 год. - за ч.2 ст.127 КК України.

У витязі вказано, що в межах вказаних кваліфікацій про підозру повідомлено ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .

Згідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 від 23.02.2023 (з 13:30 год. до 14:34 год.) 23.02.2022, близько 07:30 год. до нього до дому прийшли ОСОБА_13 , чоловіки на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ще один чоловік. Вони, проти його волі, наносячи йому удари, змусили його сісти до автомобіля та привезли його за адресою: АДРЕСА_1 де його завели до кімнати та ОСОБА_13 , разом з іншими чоловіками його били, не давали йому покинути приміщення, погрожували. В подальшому всі чоловіки розбіглися, оскільки хтось вказав, що поліції відомо про викрадення, після чого йому вдалося вийти із приміщення. Він поїхав до лікарні, куди приїхали працівники поліції.

Показання потерпілого частково підтверджуються медичною довідкою від 23.02.2023 о 10:00год.

Слідчим долучено протокол огляду місця події від 13.02.2023 із 11:30 год. до 11:58 год. за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 72А у приміщенні кафе «Булочник», при якому були присутні: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_8 .

Також слідчим долучено протокол огляду місця події від 13.02.2023 із 11:37 год. до 12:21 год. за адресою: АДРЕСА_2 , при якому були присутні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Протокол затримання ОСОБА_5 складено 23.02.2023 з 17:20 год до 17:34 год. у приміщенні Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Часом фактичного затримання вказано 11:58 год., у протоколі вказано про присутність адвоката ОСОБА_17 та міститься зауваження про фактичний час затримання 10:15 год.

Протокол затримання ОСОБА_3 складено 23.02.2023 з 16:20 год до 16:35 год. у приміщенні Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Часом фактичного затримання вказано 11:58 год., у протоколі вказано про присутність адвоката ОСОБА_18 та міститься зауваження про фактичний час затримання 10:15 год.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.127, ч.2 ст.146 КК України 24.02.2023 о 11:26 год.

ОСОБА_3 повідомлено про підозру за ч.2 ст.127, ч.2 ст.146 КК України 24.02.2023 о 11:35 год.

Щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слідчим надано протоколи допиту їх у якості свідків, складені 23.02.2023 в період часу з 19:00 год. по 19:55 год. У цих протоколах, які підписані свідками, зазначено про відсутність необхідності залучення адвоката, зауважень щодо затримання не вказано.

Ніхто із осіб, в інтересах яких подано скаргу не вказував про застосування працівниками поліції до них сили чи висловлення погроз.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За приписами ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

У відповідності до ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (ч.1).

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи (ч.2).

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи (ч.3).

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду (ч.3).

За приписами ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (ч.1).

Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу (ч.3).

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору (ч.5).

Відповідно до ч.209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до ст.211 КПК України, Строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

За приписами ч.2 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання (ч.2). У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню (ч.3).

Щодо скарги в частині визнання затримання незаконним та встановлення факту порушення права на захист.

Слідчий суддя повноважений вирішувати лише ті питання, що віднесені до його повноважень. Метою діяльності слідчого судді є недопущення порушення та/або відновлення прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. При цьому процесуальним законом визначено, які рішення вправі постановити слідчий суддя.

В межах ст. 206 КПК України та доводів скарги слідчий суддя може постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи та ухвалу, якою звільнити особу з під варти.

Відтак слідчий суддя не має повноважень окремо визнавати затримання незаконним та встановлювати факти порушення права на захист. Йдеться про випадки, коли особа на момент розгляду скарги не тримається під вартою чи її права не порушуються.

Відповідні рішення неспроможні відновити прав особи, а тому були б фактично декларативними.

Крім того, такі рішення, будучи фактично поза процесуальними, могли б мати наслідки для кримінального провадження (наприклад щодо допустимості протоколів огляду місця події, затримання та похідних доказів, що є предметом з`ясування судом підчас судового розгляду) чи цивільного спору про відшкодування шкоди, що є неприпустимим.

На час розгляду скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не утримуються працівниками поліції, що визнано усіма учасниками розгляду. В свою чергу, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 забезпечено обраного ними адвоката, що також визнається усіма та підтверджується повідомленнями про підозру.

Тому вважаю неможливим задоволення вимог про визнання затримання ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконним та встановлення факту порушення права усіх осіб на захист.

Звертаю увагу й на протоколи допиту ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у яких жоден не вказав будь-яких скарг на дії працівників поліції. При цьому, в судовому засіданні, вказані особи не скаржилися на тиск з боку правоохоронців.

Щодо затримання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Встановлено, що вказані особи були затримані працівниками поліції в межах кримінального провадження №0000523, на час затримання, за ч.2 ст.146 КК України (передбачає покарання у вигляд позбавлення волі). В подальшому кваліфікація доповнена ч.2 ст.127 КК України.

Щодо часу фактичного затримання, то не погоджуюсь із часом, вказаним у протоколах затримання. Фактичним часом затримання вказаних осіб визначаю час початку огляду місця події, який згідно протоколу огляду місця події розпочався 11:30 год.

Доводи затриманих та їх захисників про те, що час фактичного затримання є 10:15 год. не доведені.

Враховуючи фактичний час затримання, показання потерпілого, який вказав, що часом його викрадення була 07:30 год., що його викрали, перевозили, утримували та били декілька чоловік серед яких ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , медичною довідкою про тілесні ушкодження потерпілого, яка видана о 10:00 год., внесення відомостей до ЄРДР о 10.14 год., пояснення адвоката ОСОБА_8 , яка повідомила, що про затримання їй повідомив ОСОБА_13 , який був неподалік та бачив затримання, вважаю, що для затримання існувала підстава, передбачена п.2 ч.1 ст.208 КПК України, яка й вказана у протоколах затримання.

Не заперечує вказаного висновку той факт, що допит підозрюваного проведено з 13:30 год. до 14:34 год., адже розшук та переслідування осіб, які вчинили злочин є невідкладними. Для таких дій достатнім є повідомлення потерпілим інформації у будь-який спосіб. Відповідну інформацію потерпілий міг повідомити працівникам поліції близько 10:00 год., перебуваючи у лікарні.

З цього приводу заперечень у сторони захисту не було (звертаю увагу на таку засаду кримінального провадження як диспозитивність).

Про затримання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 складено протоколи затримання.

Хоча захисники стверджують, що їх не було допущено для складення таких протоколів і такі пояснення видаються правдивими, при складенні протоколів затримання забезпечено участь інших адвокатів. При цьому, у протоколах затримані не вказували про незгоду із запрошеними адвокатами, зазначивши інші зауваження.

Окрім того недоліки складення протоколу не можуть заперечити наявність підстав для затримання та утримання осіб під вартою.

24.02.2023 ОСОБА_3 о 11:35 год. та ОСОБА_5 о 11:26 год. повідомлено про підозру. Нагадую, що встановлений час фактичного затримання - 23.02.2023 о 11:30 год.

Допущене порушення строку повідомлення про підозру щодо ОСОБА_3 на 5 хвилин не можна визначити суттєвим порушенням. Таке може бути зумовлено необхідністю певного часу для повідомлення про підозру, зокрема повідомлення та роз`яснення прав підозрюваного.

Інший підхід був би формальним, суперечив би завданню кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, вважаю, що слідчим дотримано строків повідомлення про підозру, визначних у ч.2 ст.278 КПК України та не порушули права ОСОБА_3 на свободу.

На час розгляду скарги 60 годин з моменту затримання не закінчилось, а слідча ствердила, що вона мала намір вручати підозрюваним клопотання про застосування запобіжного заходу, чому перешкоджає даний розгляд.

Відтак доводи скарги не підтвердилися, передбачених ч.5 ст.206 КПК України обставин не встановлено, відтак затримання та тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 слід визнати правомірним.

Враховуючи наведене, керуючись нормами статей 214, 303, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 на незаконне затримання та порушення права на захист - відмовити.

Ухвала не може бути оскаржена та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 01.03.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1