Єдиний унікальний номер 205/3890/20
У Х В А Л А

24 березня 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001058 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заявиликлопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час за адресою близької родички обвинуваченого, а саме: АДРЕСА_1 , оскільки на день розгляду даних клопотань відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, окрім цього обвинувачений тривалий час тримається під вартою. Також, просили визначити мінімальний розмір застави.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, заслухавши доводи обвинуваченого, його захисника, вислухавши думку прокурора, приходить до наступного висновку.

Так, встановлено, що у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.02.2023 року було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.04.2023 року.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, суд, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 року у справі «Болдирєв проти України» викладені висновки про те, що, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. На таку ж позицію ЄСПЛ вказував і в рішеннях у справах «Яблонський проти Польщі» та «І. А. проти Франції».

Суд також вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення, сама по собі, не може слугувати виправданням та обґрунтуванням тривалого періоду утримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, а саме, з 27.04.2020 року.

Відповідно до рішення Європейського суду від 26 січня 1993 року «В. проти Швейцарії» …небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.

Виходячи із змісту ст.ст. 177, 183, 199 КПК України, а також практики Європейського суду з прав людини, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та підтверджуватися відповідними доказами.

Так, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 останній раз був засуджений 23.11.2011 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України на строк 5 років, 6 місяців, покарання відбув, на розгляді в Кіровському районному суді м.Дніпропетровська знаходиться відносно ОСОБА_3 обвинувальний акт за ч.2 ст.186 КК України, який на даний час не розглянутий, у нього є місце проживання у м. Дніпро, одружений, на утриманні мається неповнолітня дитина, під вартою перебуває з 27 квітня 2020 року, що є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, встановлено, що по даному кримінальному провадженні допитаний потерпілий, дослідженні письмові докази, свідки, крім свідка ОСОБА_6 . Між тим, в судовому засіданні встановлено, що відносно свідка ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська в рамках іншого кримінального провадження обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою та даний час свідок перебуває в ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань №4». А тому, суд прийшов до висновку, що ризик тиску на потерпілого та свідків з боку обвинуваченого відпав.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд звертає увагу, що запобіжний захід має на меті забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також те, що він має місце проживання в м. Дніпро, законні підстави для подальшого тримання обвинуваченого під вартою відсутні, а тому суд вважає необхідним змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, тому, що останньому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, а тому продовжує існувати ризик переховування від суду.

Підстав для визначення обвинуваченому ОСОБА_3 застави, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.110, 177, 181, 183, 201, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк судового розгляду, але не більше 60 днів до 24-00 години 21 травня 2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1.Не відлучатися з постійного місця проживання, що знаходиться для обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.00 години до 05.00 години без дозволу суду.

2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду.

3. Повідомляти прокурора, суд про зміну місця фактичного проживання.

Обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Відділу поліції № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1