КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/9059/22 Провадження № 11-кп/824/4207/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001473 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді шести років позбавлення волі.

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку три роки та на підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ОСОБА_6 скасовано та його звільнено з-під варти в залі судового засідання.

Вироком також вирішене питання щодо процесуальних витрат.

За доводами апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію дій останнього, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, через м`якість.

Апелянт зазначає, що суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання формально визнав обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків.

Прокурор вважає, що обвинувачений не є щирим та він жодним чином не сприяв у розкритті кримінального правопорушення, про що свідчить його поведінка безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, а факт визнання ним вини відбувся під тиском доказів, зібраних в ході досудового розслідування та з метою уникнення покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 червня 2022 року у вечірній час ОСОБА_10 перебував за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_3 , де проводив особисте дозвілля, займаючись побутовими справами. В цей час, приблизно о 20.00 годин, до місця проживання останнього прийшов наглядно знайомий ОСОБА_6 , який в свою чергу нічого не пояснюючи, будучи агресивно налаштованим до ОСОБА_10 та відчуваючи до нього особисту неприязнь, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , перебуваючи від ОСОБА_10 на відстані витягнутої руки, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, маючи намір спричинити останньому тяжкі тілесні ушкодження, наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя, від якого останній впав на підлогу. Відразу після чого, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_6 продовжив наносити численні удари ногами в область голови та тулуба ОСОБА_10 , в результаті чого, заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: гематоми навколоорбітальні обох очей, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; закритої травми живота у вигляді масивно розчавленої селезінки з частковим відривом її від ніжки, гематом брижі тонкої кишки та низхідної ободової кишки, крововиливу в черевну порожнину (2500 мл гемолізованої рідкої крові та згортків), які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_9 не підлягає задоволеннюз огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду в частині доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, працевлаштований, його відношення до вчиненого злочину.

Судом враховано також те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину та добровільно відшкодував завдані збитки, що правильно визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом обґрунтовано не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд призначив ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді п`яти років позбавлення волі та одночасно дійшов висновку про можливе виправлення обвинуваченого без його відбування.

При цьому, колегія суддів вважає, що вирок суду містить достатні мотиви прийняття рішення про застосування ст. 75 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України суд обґрунтовано взяв до уваги критичне ставлення ОСОБА_6 до вчиненого ним кримінального правопорушення, його щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Крім того, як вбачається із вироку, суд врахував також думку потерпілого, який просив не позбавляти волі ОСОБА_6 та повідомив, що завдана йому шкода в повному обсязі обвинуваченим відшкодована.

Так, основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого кримінального правопорушення. Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 як під час досудового розслідування так і під час судового провадження у суді першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, надавав послідовні логічні та достовірні показання, які не змінював протягом усього часу, у зв`язку з чим у суді першої інстанції судовий розгляд відбувався відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Тому колегія суддів вважає, що судом обґрунтовано визнано щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання.

Водночас судом першої інстанції обґрунтовано не встановлено обставин, що обтяжують покарання, що не оспорюється прокурором.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що у суду були законні підстави для застосування ст. 75 КК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання та безпідставність застосування до нього положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років позбавлення волі із одночасним звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4