Справа № 507/118/23
Провадження № 1-кп/507/14/2023
Номер рядка звіту 393
В И Р О К
21.02.2023 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Любашівка Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого, одруженого, з вищою освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом по загальній мобілізації, на посаді офіцера обліково-операційного відділу складу пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «лейтенант», -
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.413 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по загальній мобілізації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , проходячи військову службу на посаді офіцера обліково - операційного відділу складу пального та мастильних матеріалів у вказаній військовій частині, у військовому звані «лейтенант», в 17 години 30 хвилин 05.12.2022р., перебуваючи поблизу місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , шо розташований поблизу АДРЕСА_1 та здійснюючи розвантаження і завантаження автомобіля «Нуndaі і30», р.н. НОМЕР_2 для подальшої поїздки до смт. Криве Озеро Миколаївської області для відпочинку, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг це передбачити, на порушення вимог ст.ст. 11, 13, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу 5 частини 4 розділу 1 «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом № 359 Міністра Оборони України від 29.06.2005, в умовах воєнного стану, не забезпечив збереження ввіреної йому для службового використання зброї та бойових припасів до неї, внаслідок чого втратив 9 мм пістолет ПМ, № НОМЕР_3 , залишкова вартість якого станом на 05.12.2022 складала 2 556 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 11 (одинадцять) копійок, споряджений набоями у кількості 8 шт. залишкова вартість яких станом на 05.12.2022 складала 2 (дві) гривні 97 (дев`яносто сім) копійок, який знаходився у кобурі на поясному ремні ОСОБА_3 без обладнаного страхувального шнурка, шо призвело до їх втрати внаслідок порушення правил їх зберігання.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.413 КК України як втрата ввірених для службового користування зброї та бойових припасів, внаслідок порушення правил її зберігання, вчинені в умовах воєнного стану.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним у вчиненні протиправних дій визнав себе повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті та зокрема розповів, що під час розвантаження автомобіля загубив пістолет із набоями, про що написав рапорт командиру, а через тиждень він знайшов пістолет із набоями.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.3 ст.413 КК України, за ознакою втрата ввірених для службового користування зброї та бойових припасів, внаслідок порушення правил її зберігання, вчинені в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, за місцем служби характеризується виключно позитивно, одружений, має двох малолітніх дітей, раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться. Поряд із тим, суд враховує пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Враховуючи зазначені обставини , суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.413 КК України, покарання передбачене санкцією даної статті у виді позбавлення волі на строк 2 (два)роки.
За змістом приписів ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців застосовується до засуджених військовослужбовців на строк від шести місяців до двох років, у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
Беручи до уваги обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який на даний час є військовослужбовцем військової служби за призовом по загальній мобілізації, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував завдані збитки, враховуючи клопотання командира військової частини НОМЕР_1 , в якому він просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі з метою забезпечення виконання службових обов`язків ОСОБА_3 , суд вважає можливим на підставі ст. 58 КК України замість покарання у вигляді позбавлення волі призначити йому службове обмеження на той самий строк з відрахуванням із суми грошового забезпечення
обвинуваченого в дохід держави у розмірі 20 відсотків, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Під час відбування цього покарання ОСОБА_3 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання не має.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.413 КК України та призначити йому покарання - 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 58 КК України замість покарання у виді двох років позбавлення волі призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком два роки з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми його грошового забезпечення.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1