УХВАЛА

30 березня 2023 року

Справа №451/1540/21
Провадження № 1-кп/451/19/23

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 451/1540/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів під час розгляду кримінального провадження № 0000169 від 09.08.2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання доказу недопустимим

за участю прокурора, захисника, обвинуваченого

встановив:

В провадженні Радехівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000169 від 09.08.2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового засідання подав письмове клопотання про визнання недопустимими доказами - протокол освідування від 11.08.2021 складений заступником начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , а також додатки до нього поліетиленові пакети № № 1, 2, 3, 4 із змивами рук та рукавичками.

Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що наведені докази є недопустимими, повинні бути визнані такими судом, оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення кримінально-процесуального законодавства.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів.

Покликається на ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 241 КПК України, згідно яких слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу; освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та за необхідності, за участі судово-медичного експерта або лікаря; перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово; про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Особі, освідування якої проводилося примусово, надається копія протоколу освідування.

Захисник в клопотанні вказує на те, що як вбачається із змісту відеозапису (Файл МАН00176.МР4) слідчої дії на 10 хв. 25 сек. заступник начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 дістає із поліетиленового мішечка який не опечатаний обезолений фільтр. Відповідно за таких обставин не виключено факту, що на обезолених фільтрах могли бути частини спецхімпрепарату "Промінь" у такій кількості, що могли не просвічуватись під дією ультрафіолетової лампи. Разом з тим, відповідно до протоколу огляду, ідентифікації та помічення грошових купюр від 11 серпня 2021 року, не долучено як додаток світлокопію, або (фотографію) належного упакування взірця спецхімпрепарату «Промінь-1» із підписами учасників слідчої дії.

Відповідно до відеозапису слідчої дії (освідування особи) та протоколу освідування від 11 серпня 2021 року слідчим, прокурором не продемонстровано на відеозапис вказаний взірець. За таких обставин сторона захисту приходить то логічного висновку, що такий ( взірець) на момент проведення вказаних слідчих дій був - відсутній.

У клопотанні вказує, що у зв`язку із вищезазначеним у сторони захисту є обгрунтований сумнів, що обезолений фільтр який діставався із неопечатаного полієтиленового мішечка в ході слідчої дії (освідування особи) був чистий, тобто без частинок спецхімпрепарату «Промінь»

Із врахуванням зазначеного просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримали та просили його задовольнити. Захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, дане клопотання розглядалось у його відсутності на якому наполягали обвинувачений та захисник ОСОБА_5 .

Прокурор проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 заперечив, оскільки вважає наведені докази допустимими.

При цьому прокурор зазначив, що на даному етапі судового розгляду не можливо надати однозначну оцінку цим доказам, оскільки вони повинні бути оцінені у сукупності з іншими наданими суду доказами.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши в межах заявленого клопотання матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Конституційний Суд України у Рішенні N 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом", дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК.

Частиною першою статті 87 КПК передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зауважує, що отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої цієї статті дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.

Законодавцем заборонено стороні обвинувачення вчиняти дії, спрямовані на примушування будь-якої особи до визнання винуватості або говорити з приводу підозри чи обвинувачення, а вчинення дій всупереч цій забороні має визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Крім того, виходячи з положень ч.1 ст.86 КПК України допустимість доказів - це придатність їх для використання у кримінальному процесі за формою. Вимогами допустимості доказів є законність джерела, способу отримання доказів, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій, належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів.

Без перевірки інших доказів сторонами обвинувачення та в разі наявності і доказів захисту, суд позбавлений можливості встановити всі обставини та підстави отримання таких доказів.

Отже, для прийняття відповідного процесуального рішення оцінка доказів повинна проводитися не тільки з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а і в їх сукупності, з врахуванням достатності та взаємозв`язку, без відокремлення один від одного в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Обставини, на які посилається захисник у своєму клопотанні і які він вважає встановленими фактами, на даний час перевіряються судом шляхом дослідження наданих сторонами доказів.

З огляду на положення ст. ст. 86, 87 КПК України, які встановлюють критерії допустимості доказів в межах кримінального провадження, враховуючи підстави на які посилається захисник в своєму клопотанні, враховуючи заперечення надані прокурором, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд вважає клопотання на даній стадії судового розгляду задоволенню не підлягає, вказані докази підлягають дослідженню з подальшим вирішенням їх недопустимості в порядку, визначеному ч.1 ст.89 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 89, 369-372, 375-376 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання доказу недопустимим - відмовити.

Вирішити питання недопустимості вказаного доказу в порядку, визначеному ч.1 ст.89 КПК України, з врахуванням всіх досліджених судом доказів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено о 08 год. 10 хв. 03.04.2023.

Головуючий суддяОСОБА_1