Справа № 676/570/23
Провадження № 1-кп/676/153/23
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2023 року м. Кам`янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, адвоката ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-1 КК України,-
Так, державне підприємство «Нігинський кар`єр» створене рішенням Міністерства аграрної політики та продовольства України, 11.11.1996 року зареєстровано в єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та 24.10.1991 взято на податковий облік в Кам`янець-Подільській ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області.
Відповідно до наказу Міністерства Аграрної політики та продовольства України від 10.12.2018 року № 232-п ОСОБА_4 призначено директором ДП «Нігинський кар`єр».
Згідно покладених на ОСОБА_4 посадових обов`язків останній визначає, формулює, планує і координує всі види діяльності підприємства, визначає напрями розвитку підприємства у формуванні цінової, кредитно-банківської, податкової та страхової політики, соціальної та зовнішньоекономічної діяльності; вирішує всі питання в межах наданих йому прав, доручає виконання окремих організаційно- господарських функцій іншим посадовим особам: заступникам керівника, керівникам виробничих підрозділів підприємства; забезпечує своєчасне і повне внесення підприємством платежів до бюджету згідно з установленим порядком та виплату заробітної плати; несе персональну відповідальність за погашення заборгованості із виплати заробітної плат працівникам підприємства, обов`язкових платежів до бюджету і Пенсійного фонду; користуватися правом розпорядження коштів підприємства, накладати на працівників стягнення відповідно до законодавства.
Відповідно до посадової інструкції, директор підприємства несе відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності в межах, визначених діючим адміністративним, кримінальним, цивільним законодавством України.
Також, на ОСОБА_4 , як директора підприємства, законодавством України покладались обов`язки:
- за ст. 67 Конституції України - сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом;
- за п. п. 3, 6 ст. 8, ст. 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечення неухильного виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів, підписувати фінансову звітність підприємства, що становить суспільний інтерес, нести відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, нести відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання та оприлюднення фінансової звітності;
- за ст. 16 Податкового Кодексу України - організувати ведення в установленому порядку обліку доходів і витрат, складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, забезпечити подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларацій, звітності та інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим Кодексом України;
- за ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464 від 08.07.2010 року - своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком;
- за ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464 року від 08.07.2010 (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Також, відповідно до ч. 12 ст. 9 вказаного Закону, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Тобто, в силу покладених на директора ДП «Нігинський кар`єр» ОСОБА_4 організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, він був службовою особою підприємства, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку, формування та подачу податкової звітності, а також нарахування та сплату податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів, а також внесків до державних цільових фондів України.
Проте, директор ДП «Нігинський кар`єр» ОСОБА_4 , являючись службовою особою підприємства, відповідальною за своєчасність, повноту нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, будучи обізнаним із вказаними нормами Закону щодо обов`язку та першочерговості сплати вказаного внеску, упродовж січня 2019 року - червня 2020 року, діючи умисно, з метою ухилення від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не забезпечив оформлення та подачу платіжних доручень в установи банку на перерахування у повному обсязі вказаним підприємством до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування задекларованих сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за наявності грошових коштів на розрахункових рахунках ДП «Нігинський кар`єр» та при наявності фінансової можливості сплатити вказаний внесок.
Так, відповідно до звітів поданих до Кам`янець-Подільської ОДПІ ТУ ДФС у Хмельницькій області, у період січня 2019 - червня 2020 років, у ОСОБА_4 виник обов`язок із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 2 801 074 грн., а саме відповідно до наступних документів:
Водночас, ОСОБА_6 будучи службовою особою - директором ДП «Нігинський кар`єр», виконуючи свої службові обов`язки по контролю за нарахуванням загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів, надання до контролюючих органів звітності, за наявності обов`язку із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, маючи фінансову можливість щодо його виконання, умисно не сплатив внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 2 801 074 гривень.
Наявність фінансової можливості, яка могла бути спрямована на повне погашення задекларованих сум внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, підтверджується деклараціями з податку на прибуток поданими до Кам`янець-Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області, за 2019 та 2020 роки, відповідно до яких ДП «Нігинський кар`єр» задекларовано за вказаний період дохід від будь-якої діяльності в загальній сумі 23 330 827 гривень.
Крім цього, відповідно до рахунку 311 "Наші грошові кошти" (оборот по Дебету) упродовж періоду з 01.01.2019 року по 27.07.2020 рік на рахунки ДП "Нігинський кар`єр" надійшло реальних коштів за реалізовані товари, виконані роботи та надані послуги на загальну суму 19 207 544, 97 гривень.
Таким чином, маючи достатньо коштів на рахунках підприємства для повної сплати загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів, ставлячи інтереси підприємства вище державних, директор ДП «Нігинський кар`єр» ОСОБА_4 , знаючи про суми наявного податкового боргу із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в порушення вимог ст.ст. 6, 9 Закону України №2464 від 08.07.2010 року (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), якою передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, не здійснив перерахування до державного цільового фонду України в повному обсязі сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 2 801 074 грн.
Отже, упродовж січня 2019 року - червня 2020 року директор ДП «Нігинський кар`єр» ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог ст.ст. 6, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464 від 08.07.2010 (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), реалізуючи єдиний злочинний намір, спрямований на ухилення від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, при виплаті заробітної плати працівникам підприємства, шляхом не забезпечення оформлення та неподання в установи банку платіжних доручень на перерахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умисно не перерахував та не сплатив до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у загальній сумі 2 801 074 грн. (що в 2 655 рази перевищувало встановлений на той час неоподатковуваний мінімум доходів громадян), що призвело до фактичного ненадходження до державного цільового фонду України коштів у значному розмірі.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в умисному ухиленні від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вчиненому службовою особою підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до фондів загальнообов`язкового державне соціальне страхування коштів у значних розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212-1 КК України (в редакції № 77-VІІІ від 28.12.2014 року).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання свого підзахисного та просив його задоволити.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечила проти задоволення клопотання обвинуваченого.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши докази по матеріалах кримінального провадження, суд вважає, що клопотання обвинувачених про їх звільнення від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 285 та ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом.
Враховуючи позицію ККС ВС, викладену в постанові від 11.11.2021 року у справі № 220/1260/20, якою закріплено, що покарання засудженому має бути призначено в межах санкції статті, чинної на момент вчинення (завершення) ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що моментом вчинення (завершення) вказаного кримінального правопорушення є 30.06.2020 року. З огляду на те, що на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-1 КК України, санкція статті (в редакції Закону № 77-VІІІ від 28.12.2014 року) передбачала покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції Закону № 77-VІІІ від 28.12.2014 року) відносить вказане діяння до злочину невеликої тяжкості.
Відповідно до ст. 49 КК України (в редакції Закону № 77-VІІІ від 28.12.2014 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
На момент розгляду вказаного клопотання пройшло більше двох років, з дослідженої в судовому засіданні довідки про судимість обвинуваченого встановлено, що він до кримінальної відповідальності не притягувався, а отже перебіг давності відповідно до вимог частини третьої статті 49 КК України не переривався.
З урахуванням зазначеного, клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності підлягає задоволенню, а кримінальне провадження, в цій частині, закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Заявлений Хмельницькою обласною прокуратурою цивільний позов до ДП «Нігинський кар`єр» підлягає залишенню без розгляду з огляду на позицію, закріплену в постанові Верховного Суду від 10.08.2021 року у справі № 161/694/20, згідно якої у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства. Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи позицію Великої палати Верховного Суду, викладену в постанові від 17.06.2020 року у справі № 598/1781/17, якою передбачено, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Тому, долю процесуальних витрат слід вирішити відповідно до ст. 124 КПК України.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288, ст.ст. 369-372 КПК України, суд, -
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задоволити.
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 212-1 КК України (в редакції Закону № 77-VІІІ від 28.12.2014 року), на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 77-VІІІ від 28.12.2014 року) у зв`язку із закінченням строків давності, закривши щодо нього провадження по справі.
Цивільний позов залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 6040,96 грн. (т. 4 а.с. 16).
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя