Справа № 191/2502/22
Провадження № 1-кп/191/185/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні без проведення судового розгляду в спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження та відповідно до ч.4 ст.107 КПК України без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000111 від 01.09.2022 року за обвинуваченням :

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Фрунзе Синельниківського району Дніпропетровської області, не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , 18.08.2022 року приблизно о 17 годині 00 хвилин (точного часу в ході досудового розслідувані встановити не виявилось можливим), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись за вказаною адресою, а саме в кімнаті у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 раптово на грунті неприязних стосунків виник словесний конфлікт, вході чого у останнього виник прямий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини будуть спричинені тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , знаходячись на відстані витягнутої руки від ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_3 перебував в положенні стоячи, останній, наніс два прямих удари правою рукою, зігнутою в кулак, згибаючи і розгинаючи руку в лікті, перший удар потрапив ОСОБА_5 у ліве око, другий удар потрапив в область щелепи, а саме в праву сторону.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців верхнього і нижньої повіки лівого ока та травматичне видалення 1 та 2 зубів верхньої щелепи справа, які за своїм характером та у своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисні легкі тілесні ушкодження.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана :
- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника ОСОБА_7 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі;
- письмова заява потерпілого ОСОБА_5 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі.
За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілого, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, як такі, що виразилися в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винну та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, суд бере до уваги пункт 1 Постанови Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено те, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначені покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Пункт 2 вказаної Постанови наголошує на тому, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Так, суд враховує обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнав повністю та щиро розкаявся в скоєному, оскільки з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений сприяв проведенню слідчих дій в ході досудового розслідування.
У своїй Постанові від 15.11.2021 року у справі № 199/6365/19 (провадження №51-3198км21) Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду висловив свою правову позицію : «Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди».

З урахуванням даних про особу обвинуваченого та враховуючи щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального проступку,обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, а також враховуючи відсутність в матеріалах справи відомостей про розмір його заробітної плати, що свідчить про неможливість визначити справедливе покарання у вигляді штрафу або виправних робіт, вважає за доцільне призначити покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт, у зв`язку з чим саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання, даним про особу обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.
Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 301, 302, 368, 376, 382 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 100 ( сто ) годин громадських робіт.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Вирок не може бути оскаржений в апляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

СуддяОСОБА_1