Єдиний унікальний номер 305/2403/22
Номер провадження 1-кс/305/29/23
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

20.01.2023 року місто Рахів

Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке 23.11.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000421 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області, з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке 23.11.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000421 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Клопотання прокурора про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що 20.11.2022 близько 21:00 години, невстановлена особа організувала та сприяла перевезенню з с. Руське Поле до с. Богдан громадян України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою їх незаконного переправлення через державний кордон України з Румунією, яких було затримано працівниками Державної прикордонної служби у с. Богдан при спробі незаконного перетину кордону.

У ході проведення, 13.01.2023 року, старшим слідчим ОСОБА_6 на підставі ухвали Рахівського районного суду від 21.12.2022, обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено автомобіль марки Volkswagen T4 з номерним знаком НОМЕР_1 , а також мобільний телефон Redmi 9 з ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 НОМЕР_3 та сім-картою НОМЕР_4 .

Постановою слідчого від 13.01.2023 року вказаний транспортний засіб та мобільний телефон визнані речовим доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вилучені автомобіль та мобільний телефон можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, прокурор просить накласти на них арешт.

Розгляд клопотання був призначений на 10 годину 30 хвилин 19 січня 2023 року, однак не відбувся у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги. У зв`язку з наведеним, розгляд клопотання відкладено на 09 годину 50 хвилин 20 січня 2023 року.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, натомість через канцелярію суду подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності. Клопотання підтримують та просять таке задовольнити. Окрім цього, слідчий ОСОБА_6 просив долучити до матеріалів клопотання копії матеріалів кримінального провадження.

Власники майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про день, час та місце розгляду клопотання прокурора повідомлялися у порядку, визначеному ст.135 КПК України. У судове засідання не з`явилися та про причини своєї неявки слідчого суддю не повідомили, клопотання про відкладення розгляду клопотання чи про свою обов`язкову участь також не подали.

Слідчий суддя, з урахуванням приписів ч.1 ст.172 КПК України вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Вивчивши подане клопотання та долучені до нього докази і документи, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Факт проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000421 від 14 січня 2023 року, відповідно до якого 20.11.2022 року близько 21:00 години, невстановлена особа організувала та сприяла перевезенню з с. Руське Поле до с. Богдан громадян України ОСОБА_4 , 1990 року народження, та ОСОБА_5 , 1996 року народження, з метою їх незаконного переправлення через державний кордон України з Румунією, однак їх було затримано працівниками Державної прикордонної служби у с. Богдан при спробі незаконного перетину кордону.

У ході проведення, 13.01.2023 року, на підставі ухвали слідчого судді від 21.12.2022 року обшуку, слідчим виявлено та вилучено автомобіль марки Volkswagen T4 з номерним знаком НОМЕР_1 , а також мобільний телефон Redmi 9 з ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 НОМЕР_3 та сім-картою НОМЕР_4 .

Постановою слідчого від 13.01.2023 року вказаний транспортний засіб та мобільний телефон визнані речовим доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , автомобіль марки Volkswagen T4 з номерним знаком НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_7 .

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 23.11.2022 року, він мав намір незаконно перетнути кордон та розповідав це як своїм родичам, так і мешканцям у селі. 20.11.2022 року йому зателефонував невідомий чоловік і повідомив, що він водій та відвезе його. Коли свідок вийшов з будинку, то побачив білий мікроавтобус марки Фольксваген Т4, у який сів. У автомобілі сиділи хлопець з дівчиною. По дорозі вони заїхали за ще одним чоловіком, якого, як він потім дізнався, звати ОСОБА_9 . Однак, десь через 5-6 годин, їх по дорозі зупинили прикордонники та у подальшому затримали.

Аналогічні за суттю пояснення надав і свідок ОСОБА_5 . Окрім цього, свідок зазначив, що він бачив як вони проїжджали знак «Рахів».

З протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.11.2022 року вбачається, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 серед інших осіб впізнали ОСОБА_8 , як водія автомобіля, що перевозив їх.

З протоколів пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 23.11.2022 року вбачається, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , серед інших автомобілів, впізнали автомобіль на якому їх перевозив ОСОБА_8 , а саме «Фольксваген Т4».

Так, вищезазначений автомобіль та мобільний телефон, вилучені слідчим у ході обшуку, слід вважати речовим доказом у даному кримінальному провадженні, він відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, оскільки можуть бути знаряддям вчинення злочину та могли зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а також можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, накладення на них арешту та заборона їх відчуження, розпорядження і користування є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів, недопущення їх зникнення, втрати або пошкодження, що перешкоджатиме подальшому розгляду кримінального провадження, отже, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власників майна, так-як тільки у випадку накладення арешту на вказані автомобіль та мобільний телефон, які були вилучені, може бути виконане завдання щодо забезпечення збереження слідів кримінального правопорушення.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, в судовому засіданні слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню, а на вилучені слідчим у ході обшуку автомобіль та мобільний телефон, слід накласти арешт, шляхом заборони користуватися, розпоряджатися ними та відчужувати їх.

З аналізу положень ч.4 ст.107 КПК України вбачається, що фіксування за допомогою технічних засобів судових засідань під час розгляду питань слідчим суддею, у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 167-168, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке 23.11.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000421 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження, на майно, а саме на: 1) мобільний телефон Redmi 9, ІМЕІ 1 НОМЕР_6 , ІМЕІ 2 НОМЕР_3 та сім-картою НОМЕР_4 , який перебуває у користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) автомобіль марки Volkswagen T4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить на праві власності ОСОБА_7 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали після її постановлення вручити слідчому, прокурору та надіслати особам, які були відсутні під час її оголошення.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_1