Справа № 354/769/22
Провадження № 1-кп/354/90/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Яремчі кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гута, Богородчанського району Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, студента 3-го курсу коледжу ім. Короля Данила Галицького, денної форми навчання, неодруженого, не працюючого, депутатом не обирався, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 достовірно знаючи, що для отримання посвідчення водія у відповідності до вимог чинного законодавства необхідно пройти підготовку водіїв та скласти теоретичний і практичний іспити, діючи всупереч встановленому порядку у березні 2022 року вирішив придбати підроблене посвідчення водія з метою отримання можливості керувати транспортними засобами.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 в порушення вимог пункту16 постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, в березні 2022 року біля 15:00 год на одній із невстановлених вулиць м. Івано-Франківськ, зустрівся із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою домовився про виготовлення на його ім`я посвідчення на право керування транспортними засобами, категорій «В», «С» за грошову винагороду у сумі 13 000 гривень.

На виготовлення підробленого посвідчення водія, ОСОБА_5 , будучи пособником у вчиненні кримінального проступку, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , з мобільного телефону за допомогою електронного зв`язку надіслав невстановленій досудовим розслідуванням особі електронний файл зі своєю фотокарткою та документами, що засвідчують особу.

В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.03.2022 категорії «В», «С» на ім`я ОСОБА_5 та на одній із вулиць м. Івано-Франківська за грошову винагороду в сумі 13 000 гривень в березні 2022 року передала їх ОСОБА_5 , який в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», умисно використовував їх до 05.07.2022 у власних потребах, а саме як документ, що посвідчує особу.

Дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підробленні посвідчення.

Крім цього, Судом встановлено, що 05 липня 2022 року о 23 год 10 хв інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м.Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції в Івано-Франківській області Степаном Шевчуком зупинено транспортний засіб марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по АДРЕСА_3 і на вимогу працівника поліції, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, пред`явив завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.03.2022 категорії «В»,«С», тобто використав завідомо підроблений документ.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/109-22/6467-ДД від 11.07.2022 посвідчення водія серією та номером НОМЕР_1 за способом нанесення зображення та первинними елементами захисту не відповідає посвідченням водія, які знаходяться в офіційному обігу. Всі зображення в досліджуваному посвідченні водія виконані термосублімаційним способом друку за допомогою засобів оперативної поліграфії.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав. Суду пояснив, що досягнувши 18 років, він вирішив отримати водійське посвідчення. З цією метою він вступив у 2021 році до Автошколи № 1 у м. Івано-Франківську, де навчався впродовж місяця. За навчання у школі він оплатив 5500 грн, двічі взяв участь у практичних заняттях та був присутній на одному із теоретичних. Орієнтовно через три тижні навчання у березні 2021 були введені карантинні обмеження у школі у зв`язку із поширенням на території України захворювання COVID-19. Автошкола № 1 припинила свою роботу, відповідно навчання не проводилося. Про це його повідомив інструктор, прізвище якого не пам`ятає. Орієнтовно через дві неділі, після розмови із інструктором, йому зателефонував незнайомий чоловік, який назвався ОСОБА_6 та повідомив, що він працює у Автошколі № 1, та що можна отримати водійське посвідчення без завершення навчання. Зазначив, що вартість отримання водійських прав у такому спрощеному порядку становить 13 000 грн. Запевнив, що права є легальними, їх виготовляють на замовлення ОСОБА_7 . Тоді він погодився на такі умови. Після чого працівник ОСОБА_7 , так його сприймав обвинувачений, надіслав йому на мобільний номер телефону, а саме на Viber, інформацію про перелік документів, які необхідно надати останньому: паспортні дані, ідентифікаційний код, фотокартку, медичну довідку. Вказані умови він виконав. Через чотири тижні незнайомий йому чоловік ОСОБА_8 набрав його, та повідомив про місце зустрічі. Вони зустрілися біля Автошколи № 1. ОСОБА_8 приїхав на автомобілі марки «Шкода Фабія», чорного кольору, був одягнений у чорну куртку, сірі штани, на обличчі була чорна медична маска. Під час зустрічі, він віддав ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 13 000 грн, а останній йому водійське посвідчення.

На запитання головуючої, обвинувачений відповів, що він не знав, що права є підробленими, не здогадувався, що бере участь підробці документа, оскільки вірив, що водійські права є дійсними. Його метою було отримати дійсне водійське посвідчення, яким він зможе користуватися. Його дії не були спрямовані на підроблення документу, оскільки він не здогадувався, що це можливо. Він не мав наміру підробити документ, а бажав отримати дійсні водійські права. Також на запитання головуючої відповів, що телефон у нього не вилучався під час досудового слідства, інформація, яка міститься у ньому органом досудового слідства не досліджувалася. На даний час телефон розбився, бо був старим, а номер мобільного телефону він змінив. З моменту отримання водійських прав, він керував транспортним засобом та користувався при цьому отриманими водійськими правами. 05.07.2022 його було зупинено працівниками поліції у с. Микуличин, де під час перевірки правоохоронцями було повідомлено, що в нього підроблені водійські права. Просив Суд суворо його не карати, врахувати його молодий вік, належні висновки він для себе зробив.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч.1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підробленні водійського посвідчення;

за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Вказані кримінальні правопорушення утворюють самостійні склади протиправних діянь, та підлягають доказуванню прокурором кожен окремо.

Разом з тим, на обґрунтування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України сторона обвинувачення не виокремлює докази, які окремо доводять вину обвинуваченого за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України як пособника у вчиненні кримінального правопорушення виконавцем та за ч. 4 ст. 358 КК України як використання підробленого документу обвинуваченим, а посилається на докази в загальному, які на думку прокурора, одночасно доводять вину обвинуваченого у двох кримінальних правопорушеннях.

Долучені прокурором докази в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом:

Рапорт інспектора СРПП Відділення поліції № 1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області С. Шевчука від 06.07.2022 про те, що 05.07.2022 біля 23:10 год в с. Микуличин по вул. Грушевського за порушення правил дорожнього руху був зупинений автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 . В ході перевірки документів водія виникла підозра у підробленні водійського посвідчення серії НОМЕР_1 від 11.03.2022, яке пред`явив ОСОБА_5 , оскільки згідно даних ІПНП відомості про отримання ОСОБА_5 посвідчення водія відсутні (а.с.29);

Заява ОСОБА_5 від 06.07.2022, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_5 добровільно надав працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 (а.с.30);

Протокол огляду місця події від 06.07.2022 з долученими до нього фототаблицями, з якого вбачається, що огляд проводився у кімнаті прийому громадян, що знаходиться на першому поверсі Відділення поліції № 1 (м. Яремче) з участю понятих, під час якого ОСОБА_5 добровільно надав працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.03.2022, видане ТСЦ 8044 на його ім`я (а.с.31-34);

Інформацію Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС про те, що Територіальний сервісний центр МВС (ТСЦ) з кодом 8044 розташований у м. Києві по вул. Павла Усенка, 8 (а.с.35-37);

постанову про визнання речовим доказом від 06.07.2022 року, якою у кримінальному провадженні №0000060 визнано речовим доказом, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.03.2022 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.38);

відповідь Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області від 07.07.2022 № 31/9/1685-2022, у відповідності до якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія не видавалось (а.с.42);

витяг з телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» №3732 від 06.07.2022, згідно з яким посвідчення водія серії НОМЕР_1 належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості щодо посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 відсутні (а.с.43);

висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ №СЕ-19/109-22/6467-ДД від 11.07.2022 року, згідно з яким посвідчення водія серії та номером НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 , за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає посвідченням водія, які знаходяться в офіційному обігу (а.с.44-47);

лист ТОВ «ПКБ - ІФ» № 59/26/47 від 12.07.2022 про те, що ОСОБА_5 у ТОВ «ПКБ - ІФ» не навчався (а.с.49);

рапорт дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 15.07.2022 адресований начальнику Яремчанського відділення поліції Надвірнянського РВП ГУНП ОСОБА_11 про те, що в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000060 від 06.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України встановлено, що ОСОБА_5 всупереч вимогам законодавства, шляхом усної домовленості, ввійшов у злочинну змову з невідомою особою, яка повідомила про необхідність подання копій документів з фотографією, з метою її розміщення на посвідченні на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_5 категорій «В», «С». Відтак, ОСОБА_5 , виступаючи пособником злочинних дій невідомої особи, відправив останньому фотокопії свого паспорта громадянина України, тобто надав засоби та сприяв підробленню посвідчення водія. Через деякий час, невідома особа підробила посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.03.2022 на право керування транспортними засобами категорії «В», «С» на ім`я ОСОБА_5 та передала останньому в м. Івано-Франківську для подальшого використання за винагороду в розмірі 13 000 гривень (а.с.50).

Також у судовому засіданні допитано у якості свідка Сторони обвинувачення працівника поліції ОСОБА_12 , - інспектора Сектору реагування Патрульної поліції, який зупинив транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_5 .

Так, свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що під час виконання службових обов`язків 05.07.2022 року близько 23 год 10 хв він спільно із працівником поліції ОСОБА_13 зупинили транспортний засіб автомобіль марки «BMW» у зв`язку із порушенням комендантської години. Було встановлено особу водія, ним виявився обвинувачений ОСОБА_5 . Під час перевірки документів на право керування транспортним засобом, останній пред`явив посвідчення водія, яке зовні виглядало підробленим. З цією метою водійське посвідчення було перевірено по телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» та встановлено, що документ належить іншій особі.

Таким чином, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_5 , позицію прокурора ОСОБА_4 , свідка: ОСОБА_12 , дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази на доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, Суд приходить до висновку.

Щодо обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособника у підробленні посвідчення виконавцем, то Суд виходить з такого.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 КК України пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

За змістом статті 84 КПК України наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню встановлюються Судом на підставі доказів, які надають Сторони кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 84 КПК України докази мають бути належними на допустимими.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК України), а допустимими - якщо отримані у порядку, встановленому цим Кодексом (статті 86 КПК України).

З огляду на те, що ОСОБА_5 інкримінується пособництво у підробці посвідчення водія, то предметом доказування мають бути власне докази, які доводять, що дії останнього сприяли вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України іншим співучасником.

На доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України як пособника в підробленні водійського посвідчення, Стороною обвинувачення надано перераховані вище докази, які одночасно подані і на доведення вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого посвідчення.

Оцінюючи вказані докази на предмет їх належності та допустимості, Суд приходить до висновку, що вказані докази не доводять факту пособництва у діях обвинуваченого, спрямованого на вчинення злочину за ч.1 ст. 358 КК України іншим співучасником, а тому є неналежними, оскільки не стосуються предмету доказування.

Суд звертає увагу, що згідно з обвинувальним актом, дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані як пособництво у підробці документа за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто як співучасника у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст. 358 КК України.

А тому предметом доказування є наявність спільного умислу у обвинуваченого та іншого співучасника, спрямованого на підробку посвідчення та дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які свідчать, що роль останнього у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 358 КК України є саме - як пособника.

Долучені прокурором доказі такі як: Висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ №СЕ-19/109-22/6467-ДД від 11.07.2022 року, згідно з яким посвідчення водія серії та номером НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 не відповідає посвідченням водія, які знаходяться в офіційному обігу (а.с.44-47); рапорт інспектора СРПП Відділення поліції № 1 (м. Яремче) С. Шевчука від 06.07.2022 про те, що 05.07.2022 біля 23:10 год в с. Микуличин по вул. Грушевського за порушення правил дорожнього руху був зупинений автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який пред`явив водійське посвідчення серії НОМЕР_1 від 11.03.2022 (а.с.29); покази інспектора СРПП ОСОБА_14 як свідка у судовому засіданні, який показав, що ОСОБА_5 пред`явив водійське посвідчення серії НОМЕР_1 від 11.03.2022, як документ, який дає йому право керувати транспортним засобом; відповідь Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області від 07.07.2022 № 31/9/1685-2022, відповідно до якої ОСОБА_5 , посвідчення водія не видавалось (а.с.42)та витяг з телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» №3732 від 06.07.2022, згідно з яким посвідчення водія серії НОМЕР_1 , належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.43) у своїй сукупності доводять факт наявності у ОСОБА_5 підробленого водійського посвідчення та факт використання останнім завідомо підробленого документа.

У той же час, долучені прокурором такі докази, як заява ОСОБА_5 від 06.07.2022 (а.с.30), протокол огляду місця події від 06.07.2022 з долученими до нього фототаблицями (а.с.31-34), постанова про визнання речовим доказом від 06.07.2022 року посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.03.2022 на ім`я ОСОБА_5 (а.с.38) - доводять факт допустимості зазначених вище доказів, тобто отримання останніх у порядку, встановленому КПК України, але не доводять факту пособництва у діях ОСОБА_5 .

Наявні у матеріалах справи витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000065 від 15.07.2022 (а.с. 52) та № 0000067 від 18.07.2022 (а.с.51) свідчать про наявність порушених кримінальних проваджень за ст. 27 ч. 5 ст. 358 ч. 1 та ст. 358 ч. 1 КК України відповідно, але не доводять та не спростовують вину обвинуваченого ОСОБА_5 .

Щодо протоколу про адміправопорушення серії ААД № 125599 від 06.07.2022 (а.с.53), складеного відносно ОСОБА_5 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то зазначений документ не стосується предмету доказування у рамках цієї справи.

Відносно посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, у тому числі за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, то Суд звертає увагу Прокурора, що визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора та суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності.

Особа, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання обвинуваченого є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, отже, вони мають бути ретельно перевірені та оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду (ч. 2 ст. 94 КПК).

Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 09.12.202 у справі № 487/4245/18.

А тому, за результатами повної та неупередженої перевірки та оцінки показань обвинуваченого окремо, та всієї доказової бази у сукупності, Суд приходить до висновку, що єдиним доказом, який стосується предмету доказування вини обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто як пособника на підроблення посвідчення іншим учасником є рапорт дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 15.07.2022, адресований начальнику Яремчанського ВП Надвірнянського РВП ГУНП ОСОБА_11 про те, що в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000060 від 06.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України встановлено, що ОСОБА_5 всупереч вимогам законодавства, шляхом усної домовленості, ввійшов у злочинну змову з невідомою особою, яка повідомила про необхідність подання копій документів з фотографією, з метою її розміщення на посвідченні на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_5 категорій «В», «С». У рапорті також зазначається, що ОСОБА_5 , виступаючи пособником злочинних дій невідомої особи, відправив останньому фотокопії свого паспорта громадянина України, тобто надав засоби та сприяв підробленню посвідчення водія. Через деякий час, невідома особа підробила посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.03.2022 на право керування транспортними засобами категорії «В», «С» на ім`я ОСОБА_5 та передала останньому в м. Івано-Франківську для подальшого використання за винагороду в розмірі 13 000 гривень (а.с.50).

У той же час рапорт працівника поліції не може слугувати єдиним і однозначним доказом доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Доведення факту наявності у ОСОБА_5 підробленого водійського посвідчення та факту використання останнім завідомо підробленого документа, що доведено Прокурором, не є достатнім доказом для визнання особи винною у пособництві на вчинення злочину іншою особою.

Відсутність доказового наповнення в частині доведення вини ОСОБА_5 у пособництві в підробленні посвідчення водія, пояснюється тим, на думку Суду, що внесення відомостей про кримінальне провадження так і досудове слідство в частині розкриття кримінального правопоушення за ч. 1 ст. 358 КК України здійснювалося поза межами Інституту співучасті у кримінальному правопорушенні, що суперечить положенням Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до статті 26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Отже, співучасть у кримінальному правопорушенні передбачає участь у вчиненні кримінального правопорушення двома і більше особами.

Статтею 27 КК України визначено види співучасників.

Відповідно до частини першої статті 27 КК України співучасниками кримінального правопорушення, поряд із виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник.

Положення вказаної статті дозволяє зробити висновок, що у співучасті обов`язково є виконавець.

Такі співучасники як організатор, підбурювач та пособник можуть бути лише поряд із виконавцем.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 КК України виконавець (співвиконавець) підлягає кримінальній відповідальності за статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає вчинене ним кримінальне правопорушення.

Організатор, підбурювач та пособник підлягають кримінальній відповідальності за відповідною частиною статті 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає кримінальне правопорушення, вчинене виконавцем.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 27 КК України у разі вчинення виконавцем незакінченого кримінального правопорушення інші співучасники підлягають кримінальній відповідальності за співучасть у незакінченому кримінальному правопорушенні.

Співучасники не підлягають кримінальній відповідальності за діяння, вчинене виконавцем, якщо воно не охоплювалося їхнім умислом.

Таким чином вбачається, що кваліфікація дій пособника, організатора та підбурювача напряму залежить від кваліфікації дій виконавця.

А доведення того, що дії останніх на вчинення злочину охоплювалися спільним умислом із виконавцем є обов`язковою умовою вирішення питання чи підлягають вони відповідальності.

Таким чином, відсутність виконавця і наявність лише пособника, або організатора/підбурювача є неможливим в силу положень статті 27 КК України, оскільки це суперечить самій природі інституту співучасті у кримінальному правопорушенні.

Однак, всупереч зазначеному, як вбачається з витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000065 від 15.07.2022 (а.с.52) та № 0000067 від 18.07.2022 (а.с.51), долучених Прокурором у судовому засіданні, а також доказів, наявних у матеріалах справи, які перераховані вище, досудове слідство відносно виконавця кримінального правопорушення не здійснювалося разом із досудовим слідством відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , заходів відносно виявлення останнього не вживалися, досудове слідство не здійснювалося в частині розслідування наявності спільного умислу у діях обвинуваченого ОСОБА_5 та виконавця для того, що мати достатні підстави кваліфікувати дії обвинуваченого як співучасника.

З долученого Прокурором у судовому засіданні 22.12.2022 до матеріалів справи Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000067 від 18.07.2022 (а.с.51) вбачається, що кримінальне провадження відносно виконавця (невстановленої слідством особи) було порушено лише 18.07.2022, через три дні після того як були кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як співучасника.

Тобто, органом досудового розслідування дії виконавця (невстановленої слідством особи) були кваліфіковані після кваліфікації дій пособника (обвинуваченого), що суперечить вимогам КК України.

Відтак, досудове розслідування відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України здійснювалося всупереч вимогам Кримінального Закону, оскільки його дії були кваліфіковані як співучасника, поза межами інституту співучасті у кримінальному правопорушенні, що суперечить розділу VI Загальної частини КК України.

Відтак, оцінюючи та аналізуючи докази в їх сукупності, суд звертає особливу увагу на один із конституційних принципів, закладених в ст. 62 Конституції України, щодо прав, свобод та обов`язків людини і громадянина, де визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, тому що доведення вини - це завдання сторони обвинувачення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як уже зазначалося, відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Крім того, зважаючи на принцип змагальності сторін та те, що сторони вільні у використанні своїх прав, суд, оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до висновку про те, що сторона обвинувачення не довела винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособника у підробці водійського посвідчення, а докази, досліджені у судовому засіданні, є недостатньо переконливими для обґрунтування його винуватості в пред`явленому обвинуваченні та для ухвалення обвинувального вироку в цій частини.

У той же час, про що зазначалося вище, Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши сторону обвинувачення та захисту, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого посвідчення при обставинах, викладених у вироку, доведена повністю.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, ступінь реалізації злочинного наміру, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, щирому каятті, усвідомленні дій.

Крім цього, суд бере до уваги характеризуючі дані обвинуваченого, а саме, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, є студентом, за місцем навчання характеризується позитивно, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, його молодий вік.

Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Зважаючи на особу винного, даних, які його характеризують, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття у вчиненому, те, що обвинувачений соціально адаптований, позицію прокурора у судових дебатах, який просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, Суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому у межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, та виправдати його у зв`язку з не доведенням, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесять) гривень 00 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08.07.2022 по кримінальному провадженні №0000060 (справа № 354/736/22, провадження № 1-кс/354/142/22) скасувати.

Речовий доказ:

Посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.03.2022, на ім`я ОСОБА_5 - зберігати у картотеці НДЕКЦ МВС в Івано-Франківській області.

Стягнути із ОСОБА_5 процесуальні витрати в розмірі:

- 2 265,36 грн за проведення судової експертизи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_15 ОСОБА_16