Провадження №1-кп/369/1078/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання потерпілої ОСОБА_4 про забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні № 0000052 від 23 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який має вищу освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні поставлено на обговорення клопотання потерпілої ОСОБА_4 про забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні шляхом накладення арешту на транспортний засіб Вказане клопотання обґрунтовано тим, що з метою подальшого відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у даному провадженні, потерпіла ОСОБА_4 звернулася до суду із цивільним позовом, де розмір шкоди визначено в сумі 444872,50 грн. Разом з тим, на момент розгляду кримінального провадження заявнику стало відомо, що обвинувачений ОСОБА_7 намагається відчужити належний останньому на праві власності транспортний засіб - легковий автомобіль PEUGEOT 607, державний номерний знак НОМЕР_1 . На підтвердження вказаних обставин заявник додала до клопотання відповідь на запит № 152021524 від 01.12.2022 року до МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів у ВП 64322602 та копію оголошення з мережі Інтеренет від 30.01.2023 року про продаж вказаного транспортного засобу.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 та потерпіла просили вказану заяву задовольнити в повному обсязі.

Прокурор щодо заявленого клопотання поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник проти клопотання потерпілої заперечили з підстав його необгрунтованості належними доказами та невідповідності вимогам закону щодо суті і форми, про що надали письмові заперечення в судовому засіданні.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Приписами ч. 8 ст. 170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 132 КПК України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Судом встановлено, що клопотання потерпілої зокрема обґрунтовано зокрема тим, що необхідність застосування арешту вказаного майна зумовлена забезпеченням цивільного позову, оскільки існують ризики відчуження обвинуваченим належного йому майна на праві власності - транспортного засобу. На підтвердження вказаних обставин потерпіла до клопотання надала докази права власності ОСОБА_7 на автомобіль PEUGEOT 607, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також копію оголошення про продаж вказаного автомобіля з сайту оголошень з мережі Інтернет, де вартість транспортного засобу вказана 4300 дол. США, що відповідно до курсу Національного банку України в еквіваленті станом на день звернення із клопотанням та день розгляду клопотання становить 157208 грн. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив в судовому засіданні належність вказаного автомобіля йому на праві власності. Враховуючи вказане, доводи клопотання про наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, які б викликали необхідність застосування арешту майна обвинуваченого з метою забезпечення цивільного позову у справі, є обґрунтованими належними доказами.

Таким чином, суд, враховуючи розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, зазначеним в обвинувальному акті (444872 грн), розмір заявленої матеріальної шкоди в цивільному позові (444872,50 грн), а також вартість транспортного засобу, про арешт якого подано клопотання потерпілою (157208 грн), та докази, що підтверджують ймовірність ризику відчуження транспортного засобу обвинуваченим, дійшов висновку про наявність достатніх підстав, які б свідчили про необхідність накладення арешту на майно, у зв`язку з чим клопотання потерпілої підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 284 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_4 про забезпечення цивільного позову задовольнити.

Накласти арешт на рухоме майно, що належить обвинуваченому ОСОБА_7 - легковий автомобіль PEUGEOT 607, VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 17.02.2023 року о 14-00 год.

Суддя ОСОБА_1