Провадження № 1-кп/592/549/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0000422, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, розлучений, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 310 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Кваліфікація дій обвинуваченого судом (стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

В невстановлений в ході досудового розслідування день та час, за невстановлених обставин, ОСОБА_3 , посіяв сто сімдесят п`ять рослин роду Коноплі, які в подальшому почав незаконно вирощувати, з метою подальшого власного вживання без мети збуту. Зазначені вище рослини містять в своєму складі наркотичні засоби та психоактивні речовини обіг яких допускається лише для промислових цілей.

В подальшому ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований та яким фактично користується ОСОБА_3 , останній здійснив посадку в землю рослин роду коноплі на городі вищевказаного домоволодіння. Після цього, достовірно знаючи, що вирощені ним рослини роду коноплі містять наркотичні засоби та психоактивні речовини і їх обіг допускається лише для промислових цілей, ОСОБА_3 здійснював вирощування посаджених ним рослин, яке проявлялося в їх догляді, поливі та прополюванні.

13.07.2022 у ході обшуку на території земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на городі було виявлено та вилучено сто сімдесят п`ять ростучих рослин зеленого кольору, зовні схожих на рослини роду коноплі, які запаковано до пакетів, які опечатані та направлені на експертне дослідження.

Згідно висновку експертизи (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) № СЕ-19/119-22/7718- НЗПРАП від 25.07.2022 надані на дослідження 25 (двадцять п`ять) рослин, є рослинами роду Коноплі, які містять в своєму складі психоактивну речовину - тетрагідроканнабінол.

Згідно висновку експертизи (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх; аналогів та прекурсорів) № СЕ-19/119-22/7720- НЗПРАП від 28.07.2022 надані на дослідження 26 (двадцять шість) рослин, є рослинами роду Коноплі, які містять в своєму складі психоактивну речовину - тетрагідроканнабінол.

Своїми умисними діями, що виразилися у незаконному посіві та вирощуванні конопель у кількості сто сімдесят п`ять рослин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 Кримінального кодексу України, тобто незаконний посів та вирощування конопель у кількості від п`ятдесяти рослин.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

У кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2022 за № 0000422 28.12.2022 укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 310 КК України покарання у виді позбавлення волі строком три роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. В угоді роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди, зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченого щодо укладення угоди.

Сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Позиція сторін. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з такого.

ОСОБА_3 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_3 , у вчиненому щиро кається, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання. Обвинувачений також зазначив про роз`яснення йому наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, та наслідків невиконання угоди, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 покарання, зазначене в угоді. Наслідки укладення угоди обвинуваченому роз`яснено та зрозумілі.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при обранні ОСОБА_3 міри покарання, сторони враховують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, яка не судима. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджене покарання.

Відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, злочин передбачений ч. 2 ст. 310 КК України по ступеню тяжкості відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_3 за частиною 2 статті 310 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів.

Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 .

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

За вчинення кримінального правопорушення сторони домовились про покарання - за ч. 2 ст. 310 КК України позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 відвідбування зазначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Частина 1 статті 75 Кримінального кодексу України визначає, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Одночасно частина 2 наведеної норми права визначає, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, на підставі частини 2 статті 75 Кримінального кодексу України, яка є спеціальним випадком щодо загального, передбаченого частиною 1 статті 75 Кримінального кодексу України, суд вважає можливим у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, звільнення особи від відбування покарання із встановленням іспитового строку.

Враховуючи зазначене та добровільну позицію обвинуваченого на призначення узгодженого сторонами кримінального провадження покарання, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції останнього від суспільства та поміщення його на певний строк до кримінально виконавчої установи закритого типу, а узгоджене покарання за своїм видом та розміром є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_3 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих статтею 76 Кримінального кодексу України та визначення строку випробування у порядку статті 75 наведеного Кодексу, суд ураховує наступне.

Виходячи з положень частин 3 та 4 статті 75 Кримінального кодексу України, тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Аналіз вищезазначеної норми свідчить, що питання визначення тривалості іспитового строку, який необхідно застосувати до підозрюваного/обвинуваченого, зокрема у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, належить до дискреційних повноважень суду у визначених статтею 75 Кримінального кодексу України межах.

При цьому поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 205/7091/16-к (провадження № 51-1532 км 19).

Таким чином, можливість визначення судом у випадку затвердження угоди тривалості іспитового строку в передбачених статтею 75 Кримінального кодексу України межах на строк від одного до трьох років з одного боку та відмова обвинуваченого та потерпілої від права на апеляційне оскарження, крім випадків, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, з іншого боку, становили передбачувані наслідки укладення угоди про визнання винуватості, з якими обвинувачений та прокурор погодилися.

При цьому суд враховує і викладену у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 161/8590/19 (провадження № 51-5646км19) правову позицію, за якою визначення судом першої інстанції тривалості іспитового строку в межах, визначених статтею 75 Кримінального кодексу України, само по собі не може свідчити про призначення покарання більш суворого ніж узгоджено сторонами угоди.

Відповідно слід констатувати, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом, з огляду на, що, як термін іспитового строку, так і перелік обов`язків визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 Кримінального кодексу України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє та вважає за необхідне визначити іспитовий строк тривалістю 1 рік із покладенням обов`язків регламентованих пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.

Обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість, злочин вчинено уперше, що є обставинами, які пом`якшують покарання; на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання відсутні.

Покарання, повністю узгоджується з критерієм справедливості, правову позицію щодо якого висловив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004, зазначивши, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень.

Згідно ст.ст. 122, 124 КПК України - з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз на загальну суму 2642 грн. 78 коп.

Цивільний позов відсутній.

Долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст. ст. 368, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні за № 0000422, яке 17.06.2022 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, укладену 28.12.2022 між прокурором Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

У відповідності до частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 30 грудня 2022 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні відповідно до постанов слідчого від 14.07.2022 та 28.07.2022:

- 25 рослин конопель з коренем, які було запаковано до картонного коробка з № 3; - 25 рослин конопель з коренем, які було запаковано до картонного коробка з № 4; - 25 рослин конопель з коренем, які було запаковано до картонного коробка з № 5; - 25 рослин конопель з коренем, які було запаковано до картонного коробка з № 6; - 24 рослин конопель з коренем, які було запаковано до картонного коробка з № 7;

- 26 рослин конопель з коренем, які було запаковано до картонного коробка з № 2;

- 25 рослин конопель з коренем, які було запаковано до картонного коробка з № 1 з біркою експерта,

які передані на зберігання до камери схову речових доказів Сумського РУП Головного управління Національної поліції в Сумській області за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 21 після набрання вироком законної сили знищити.

Процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму дві тисячі шістсот сорок дві гривні 78 коп., а саме:

Експертиза наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-22/7718-НЗПРАП від 25.07.2022, складає - 1321 грн. 32 коп.

Експертиза наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-22/7720-НЗПРАП від 28.07.2022, складає - 1321 грн. 46 коп.,

стягнути з ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор відповідно має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1