29 березня 2023 року м. Запоріжжя
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з Запорізького апеляційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 03.10.2021 року.
ОСОБА_3 в скарзі вказує, що 03.10.2021 року він звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополь Запорізької області, з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення колишніми та діючими оперативними працівниками і слідчими ГУНП в Запорізькій області. Вказана заява від ТУ ДБР скерована до ГУНП в Запорізькій області, але уповноважені особи цього правоохоронного органу у передбачений законом строк не внесли відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.
Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст.ст.214, 303, 304 КПК України, заявник просить зобов`язати уповноважених осіб ГУНП в Запорізькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за його заявою.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав, які викладені в ній, просив її задовольнити.
Представник ГУНП в Запорізькій області у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду даної скарги повідомлявся належним чином.
Враховуючи, що його неявка в силу вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у його відсутність.
В ході проведення розгляду справи слідчим суддею встановлено наступне.
Згідно вимог ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Як вбачається із матеріалів скарги, ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополь, із заявою від 03.10.2021 року, в якій просив внести до ЄРДР відомості відносно неправомірних дій колишніх та діючих працівників ГУНП в Запорізькій області, які, на його думку, вчинили посадові злочини при проведенні досудового розслідування відносно нього за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.п.9, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України.
13.10.2021 року ТУ ДБР відповідно до листа №774зкп/17-02-21 року, у зв`язку з неможливістю прийняття об`єктивного рішення щодо наявності/відсутності складу кримінального правопорушення, звернення ОСОБА_3 скеровано начальнику Запорізького управління ДВБ НП України для проведення перевірки в межах компетенції та запропоновано у разі встановлення об`єктивних даних, які б вказували на вчинення співробітниками поліції (міліції) Запорізької області кримінального правопорушення, повідомити ТУ ДБР з наданням відповідних підтверджуючих матеріалів.
Листом начальника Управління головної інспекції ГУНП в Запорізької області ОСОБА_4 від 19 листопада 2021 року за № С-36/35/01-2021 ОСОБА_3 повідомлено, що його звернення розглянуто, та зазначено, що обставинам викладеним ним в своєму зверненні, а також документам та зібраним під час досудового розслідування доказам, які містяться в матеріалах кримінальної справи, з точки зору належності, допустимості та достовірності надано оцінку Апеляційним судом Запорізької області при постановленні вироку від 04.05.2016 року, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 9, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України. 07.09.2017 року вказаний вирок набрав законної сили, а надання оцінки діяльності суду не входить до компетенції органів Національної поліції України, оскільки судді, здійснюючи правосуддя, є незалежними та керуються виключно принципом верховенства права.
Таким чином, за результатами перевірки, проведення якої доручено управлінням ДБР працівникам Запорізького управління ДВБ НП України, порушень в діях працівників органів національної поліції України не встановлено, а на подану заяву ОСОБА_3 від 03.10.2021 року йому була надана відповідь.
Аналізуючи обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду скарги, вбачається, що по-перше: управлінням ДБР скарга ОСОБА_3 направлялась до Запорізького управління ДВБ НП України не для внесення в ЄРДР та проведення досудового розслідування, а лише для проведення перевірки та встановлення об`єктивних даних можливого вчинення кримінальних правопорушень і лише в разі встановлення таких обставин повідомлення про це ДБР з наданням відповідних підтверджуючих матеріалів.
По-друге: Управління головної інспекції ГУНП в Запорізької області не є органом досудового розслідування та в розумінні КПК України не наділено повноваженнями вносити відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.
Отже, таким чином, працівники ГУНП в Запорізькій області, в даному випадку, не мали як повноважень, так і підстав для внесення інформації за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР.
Крім того, звертає на себе увагу і той факт, що відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік, визначений ч. 5 ст. 214 КПК України. Відповідно до положень цієї норми закону, до ЄРДР підлягають внесенню відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.
Однак, в заяві ОСОБА_3 від 03.10.2021 року вказані відомості в повному обсязі відсутні.
Статтею 11 КК України визначено, що злочином є передбачене кримінальним кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Чинним КК України визначено, які саме діяння є злочинами, в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки того чи іншого злочину, то є підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин, і тільки за такими заявами та повідомленнями повинні прийматися передбачені законом процесуальні рішення.
Якщо ж у повідомленні чи заяві таких ознак немає, то вони не можуть вважатися такими, за якими обов`язково повинні прийматися ті чи інші процесуальні рішення.
Слідчий суддя вважає, що ті обставини, про які повідомляв ОСОБА_3 у заяві про вчинення кримінального правопорушення, за своїм змістом не є повідомленнями про злочин, так як не містять відомостей, що характеризує кримінальне правопорушення. Не вказане конкретне місце, час вчинення та повну об`єктивну сторону злочину.
Також варто зауважити, що посилання заявника у скарзі та у судовому засіданні на вимоги ч. 4 ст. 214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.
Крім того, ОСОБА_3 в своїй заяві від 03.10.2021 року не зазначив, що попереджений про кримінальну відповідальність, згідно ст. 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Більш того, доводи ОСОБА_3 в заяві про вчинення злочину фактично зводяться до оцінки доказів його вини у кримінальному провадженні та непогодження із вироком Апеляційного суду Запорізької області, що не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», згідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях суддів ознак злочину.
Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
У Висновку № 3 (2002) згаданої Консультативної ради щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.
Тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості (пункт 66 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки).
Відповідно до рішення Європейського суд з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь - яким рішенням суду.
Таким чином, при розгляді даної скарги ОСОБА_3 в діях працівників Запорізького управління ДВБ НП України порушень вимог ст.214 КПК України не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги ОСОБА_3 у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 214, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 03.10.2021 року залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Орджонікідзевського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1