Справа № 201/2644/21
Провадження № 1-кп/201/576/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000186 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та кримінальних проступків передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та кримінальних проступків передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 так як наявні ризики визначені п. 1, 5 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки останній вчинив тяжкий злочин та усвідомлює, що може понести покарання у вигляді позбавлення волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні неодиничного злочину.

Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що ризики названі прокурором не доведені, у клопотаннях прокурора змінюється лише його дата і продовження строків тримання під вартою набуває автоматичного характеру. Обвинувачений раніше не порушував обрані відносно нього запобіжні заходи виконував обов`язки покладені не нього попереднім вироком суду, що свідчить про відсутність ризиків названих прокурору. Крім того, докази недопустимі, а тому і обвинувачення не обґрунтоване. Обвинувачений не має наміру уникати суду і тримання під вартою його недоцільно, а тому просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає встановленим наявність ризику вчинення обвинуваченим повторного злочину, оскільки останній обвинувачується у вчиненні неодиничного злочину не лише у цьому кримінальному проваджені, а і в ще одному, яке находиться на розгляду суду. Цей ризик також підтверджується тим, що обвинувачений раніше судимий і обвинувачується у вчиненні нового злочину маючи непогашену судимість.

Також не є необґрунтованими посилання прокурора на наявність ризику уникнення обвинуваченим суду, так як останній розуміє тяжкість можливого покарання, що може спонукати його до уникнення відповідальності, шляхом втечі.

Таким чином суд встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід.

Вирішуючи питання про доцільність продовження найсуворішого запобіжного заходу суд врахує вищевказані ризики, те що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, його соціальні зв`язки, які не є міцними, те що він працював неофіційно, притягнутий до кримінальної відповідальності за умисний злочин, і зараз обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, обставини злочину описані в обвинувальному акті, а також враховує строк перебування обвинуваченого під вартою, який становить майже десять місяців, протягом якого прокурор не зміг забезпечити можливість стороні захисту допитати свідків кримінального провадження, що в своїй сукупності свідчить про те, що подальше тримання під вартою буде становити порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а запобіжний захід у виді домашнього арешту здатен нівелювати встановлений судом ризик.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Застосувати з 19 грудня 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 21-00 годин до 06-00 годин за адресою: АДРЕСА_2 строком до 19 лютого 2023 р.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:

- прибувати до суду за його вимогою;

- не залишати місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 щоденно в період з 21-00 годин до 06-00 годин без дозволу суду в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

ОСОБА_3 звільнити з-під варти в залі судового засідання

Ухвалу направити для контролю прокурору Правобережної окружної прокуратури м. Дніпро ОСОБА_4 та на виконання до Відділення поліції № 5 ДРУП ГУ НП України в Дніпропетровській області.

Ухвала окремому оскарженню на підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1