Справа № 551/150/23
ВИРОК

Іменем України

18 квітня 2023 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0001011 від 09 грудня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Перевіз Шишацького району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого різноробочим в ПП «Агроекологія», в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Близько 16-00 год. 08 грудня 2022 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після роботи повернувся до свого житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На ґрунті того, що його співмешканка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в силу стану свого здоров`я, переважну частину часу проводила лежачи на ліжку та справляючи природні потреби під себе, при цьому не приймала участь у ведені домашнього господарства, у нього виникла сварка з останньою.

Під час даної сварки, близько 21-00 год. того ж дня, ОСОБА_6 , маючи на меті припинити в подальшому виконання обов`язків догляду за хворою співмешканкою, які він вважав надто обтяжливими для себе, діючи з прямим умислом на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 є особою похилого віку та не буде захищатись в силу свого віку та незадовільного стану здоров`я, стягнув останню за волосся на підлогу із ліжка, на якому вона лежала та наніс їй чисельні, не менше вісімдесяти восьми, удари кулаками обох рук та обома ногами по тілу та голові.

Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_8 отримала чисельні тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, зокрема переломи 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 ребер справа та 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ребер зліва по декількох анатомічних лініях із ушкодженням пристінкової плеври; крововиливи у м`які тканини по задній поверхні грудної клітини.

Тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми грудної клітини, чисельних переломів ребер, забою легень, які ускладнились розвитком плевропульмонального шоку призвели до смерті потерпілої ОСОБА_8 , яка настала близько 03-00 години 09.12.2022 року.

Допитаний судом ОСОБА_6 свою вину визнав частково, лише в частині спричинення ним потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, які викликали її смерть. Пояснив, що з потерпілою ОСОБА_8 познайомився за оголошенням. Близько 1,5 років прожив у неї в Донецької області. Восени 2021 року вони разом переїхали проживати до нього в с. Покровське. Спочатку між ними були гарні стосунки, але через те, що потерпіла за станом здоров`я практично перестала ходити та останні 3 місяці майже весь час лежала на ліжку, справляючи нужду під себе, та не виконувала своїх обов`язків з приготування їжі, в них почали виникати сварки. Разом з тим, насильства відносно потерпілої він ніколи не застосовував. Потерпіла за комплекцією була набагато важча від нього (важила близько 120 кг). та в разі падіння на підлогу не могла самостійно підвестись. Траплялись випадки коли він вимушений був прохати на допомогу сусідів для того, щоб підняти співмешканку з підлоги. Повідомив, що потерпіла отримувала пенсію в районі двох тисяч гривень та допомогу, як внутрішньо переміщена особа. Вказав, що пропонуючи потерпілій переїхати проживати до нього, він очікував, що вона буде допомагати по господарству, а саме готувати їжу, прати та прибирати. Однак сталось так, що всі ці речі він вимушений був робити самостійно та ще й доглядати за хворою співмешканкою.

Чергова така сварка між ними з вищевказаного приводу сталась 08 грудня 2022 коли він повернувся додому з роботи у вечірній час в стані сильного алкогольного сп`яніння. В ході сварки він стягнув потерпілу за волосся на підлогу та завдав їй декілька ударів. В силу сильного алкогольного сп`яніння повного перебігу побиття потерпілої не запам`ятав, прокинувшись вранці на ліжку, побачив, що співмешканка лежить без ознак життя на підлозі.

Допитана судом свідок ОСОБА_9 повідомила суду, що працює на посаді старости Покровського старостату Шишацької селищної ради. На початку 2022 року до її сусіда ОСОБА_6 в якості співмешканки переїхала проживати ОСОБА_8 , яка є внутрішньо переміщеною особою з території Донецької області. Остання отримувала пенсію, виплати внутрішньо переміщеної особи, а також різного роду гуманітарну допомогу. Восени 2022 року її стан здоров`я значно погіршився та вона перестала виходити на двір, переважно лежала, жалувалась на болі у спині. В зв`язку з цим їй в якості гуманітарної допомоги навіть надавались підгузки для дорослих.

ОСОБА_8 жалілась їй, що обвинувачений проганяє її з будинку, коли знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, однак влаштувати її до соціальних закладів не просила.

Приблизно о 08-30 год. 09 грудня 2022 року до неї додому прийшов ОСОБА_6 та пояснив що бабуся (так він називав співмешканку) померла. За її викликом на місце події прибула медична сестра ОСОБА_10 , яка впевнившись у смерті ОСОБА_8 та виявивши на її тілі синці повідомила про вказану події поліцію за телефоном 102. Свідок заглядала в кімнату ОСОБА_6 та бачила тіло померлої в оголеному вигляді на підлозі.

Допитана судом свідок ОСОБА_10 пояснила, що працює медичною сестрою в Покровському ФАП. На початку грудня 2022 року вона за викликом старости прибула до домогосподарства ОСОБА_6 та побачила в положенні лежача на боку на підлозі кухні тіло його співмешканки ОСОБА_8 , з якою особисто раніше знайома не була, однак спілкувалась телефоном.

Перевіривши за допомогою пульсоксиметру відсутність кисню в крові потерпілої - прийшла до висновку про її смерть. При цьому тіло було ледь теплим без ознак трупного заклякання. В приміщені не було особливо холодно. На обличчі та в області спини на трупі вона побачила гематоми та за телефоном 102 повідомила про це поліцію.

Допитаний свідок ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_6 є його тестем. В його будинку проживала співмешканка ОСОБА_8 , яку вони називали бабусею. В зв`язку з погіршенням стану здоров`я остання декілька місяців перед смертю з трудом пересувалась по хаті, час від часу просила свідка купляти та доставляти їй продукти. Жалілась свідку на ОСОБА_6 про те, що він часто приходить додому в стані сп`яніння та відразу лягає спати. ОСОБА_8 мала доньку, яка залишилась проживати на тимчасово окупованій території, з якою потерпіла час від часу спілкувалась. Про смерть матері донька обізнана, оскільки свідок з дружиною направляв їй копію свідоцтва про смерть.

Свідок ОСОБА_12 повідомила суду, що підтримувала товариські стосунки з потерпілою. Остання неодноразова скаржилась на співмешканця та казала, що він здійснює її побиття коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що мало місце майже кожного дня, зокрема витягує за волос з хати, б`є руками та ногами. На тілі та обличчі потерпілої вона неодноразово бачила синці. Також потерпілій після побиття обвинуваченим в Шишацькій ЦРЛ зашивали рану в області вуха. Потерпіла стверджувала, що саме внаслідок побиття співмешканцем у неї почались проблеми зі спиною. Вона двічі викликала поліцію з приводу побиття співмешканцем, але відмовилась писати на нього відповідні заяви, побоюючись, що в такому разі його можуть мобілізувати.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 вказали, що ОСОБА_6 зловживає спиртними напоями. Свідок ОСОБА_13 вказував, що після вживання спиртного обвинувачений ОСОБА_6 доволі неадекватно поводився, голосно висловлювався матом, в тому числі й у себе вдома. Свідок ОСОБА_14 зазначила, що обвинувачений після вживання алкоголю стає агресивним.

Окрім показань обвинуваченого та свідків вина ОСОБА_6 у вчиненні навмисного вбивства ОСОБА_8 підтверджується наступними дослідженими та оціненими судом доказами.

- Витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001011, розпочатому 09.12.2022 за фактом виявлення по АДРЕСА_2 трупу ОСОБА_8 (а.с. 59).

- Електронним рапортом чергового СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП про находження на спецлінію 102 повідомлення від медичної сестри ОСОБА_10 про виявлення ОСОБА_6 на підлозі тіла його цивільної дружини ОСОБА_8 з синцями на обличчі (а.с.63).

- Протоколом огляду місця події від 09.12.2022 з додатками у вигляді фототаблиць та оптичного диску з відеозаписом. Під час даної слідчої дії зафіксовано обстановку на внутрішньому подвір`ї та всередині будинку по АДРЕСА_1 зокрема загальний безлад та труп ОСОБА_8 на підлозі в кухні (кімната № 1) в положенні лежачи на правому боку з наявністю значної кількості тілесних ушкоджень у вигляді синців та гематом на тулубі, кінцівках та голові. З місця події з кімнати № 1 вилучено жмут волосся з підлоги біля входу до кімнати, змив РБК з підлоги біля трупу, змив РБК зі столу поряд з трупом, недопалок сигарети зі столу, мобільний телефон марки «OPPO» зеленого кольору та мобільний телефон марки «TECNO» чорного кольору зі столу (а.с.64-90).

- Протоколом огляду трупа ОСОБА_8 від 10.12.2022 з додатками у вигляді фототаблиць. Під час огляду зафіксовано наявність на трупі потерпілої значної кількості зовнішніх та внутрішніх тілесних ушкоджень. Відібрано змиви та зрізи нігтів з обох рук, волосся з різних частин голови, вилучено куртку в яку була одягнута потерпіла темно-зеленого кольору (а.с.94-118).

- Лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 № 208 від 10.12.2022 згідно якого смерть настала внаслідок плевмопульмонального шоку, чисельних переломів ребер, тупої травми грудної клітини (а.с.121).

- Копією паспорта на ім`я потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована по АДРЕСА_3 . 12 квітня 2022 року взята на облік в якості внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 126-128).

- Висновками судово-медичної експертизи № 208 від 31.01.2023 року та додаткової судово-медичної експертизи № 208-А від 01.02.2023 (а.с.123-125, 171-172) згідно яких при дослідженні трупа ОСОБА_8 , у неї виявлені наступні тілесні ушкодження:

Перелом 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 ребер справа та 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ребер зліва по декількох анатомічних лініях із ушкодженням пристінкової плеври; крововиливи у м`які тканини голови лобно-тім`яної ділянки, потиличної ділянки справа; крововиливи у м`які тканини по задній поверхні грудної клітини;

Синці, що розташовані: навколо лівого ока; в скуловій ділянці зліва; на лівій щоці; в лобно-скроневій ділянці зліва; в ділянці правого лобного бугра; на спинці носа; в ділянці кута нижньої щелепи зліва; на передньо-зовнішній поверхні лівого плечового суглобу; на зовнішній поверхні середньо-нижньої третини правого плеча; на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині; на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу; на передній поверхні правого колінного суглобу;

Садна, що розташовані: біля зовнішнього краю лівої брови (на фоні синця); в скуловій ділянці зліва (на фоні синця); на лівій щоці (на фоні синця); на спинці носа (на фоні синця); на задній поверхні нижньої третини лівого передпліччя з розповсюдженням на тил кисті; на задній поверхні нижньої третини правого передпілля з розповсюдженням на тил кисті.

Перелом 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 ребер справа та 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ребер зліва по декількох анатомічних лініях із ушкодженням пристінкової плеври; крововиливи у м`які тканини по задній поверхні грудної клітини - у своїй сукупності відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, що призвели до смерті; стосовно живої особи до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки в момент спричинення.

Всі інші, як у своїй сукупності, як і кожне окремо відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Об`єктивних даних про положення ОСОБА_8 , взаєморозташування потерпілого та нападників в момент спричинення тілесних ушкоджень не мається.

Враховуючи анатомічну локалізацію тілесних ушкоджень у вигляді саден, що розташовані на задній поверхні нижньої третини лівого передпліччя з розповсюдженням на тил кисті; на задній поверхні нижньої третини правого передпліччя з розповсюдженням на тил кисті, експерт вважає, що вони могли утворитись при її самозахисті.

Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження, у своїй сукупності не могли утворитись при її падінні на площину чи виступаючи предмети, як з наданням прискорення, так і без нього.

Об`єктивних судово-медичних даних про те, що виявлені на трупі ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли бути нанесені в різний проміжок часу, не мається. Експерт не виключає можливість здіснення потерпілою після отримання тілесних ушкоджень здійснення активних дій (пересуватися, розмовляти) короткий проміжок часу, що вимірюється хвилинами. Причиною смерті ОСОБА_15 стала тупа травма грудної клітини, що призвела до виникнення чисельних переломів ребер, забою легень та ускладнилась розвитком плевропульмонального шоку.

Смерть потерпілої могла настати близько 03-00 год. 09.12.2022. Ознак волочіння трупа потерпілої не виявлено. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_8 етиловий спирт не виявлено.

Враховуючи значну руйнацію грудної клітини (чисельні переломи ребер зправа та зліва) травматизацію плеври (місце де розташовані багаточисельні больові рецептори), безпосередню причину смерті есперт вважає, що після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 могла відчувати особливий біль.

- Протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 з додатками у вигляді оптичного диску з відеозаписом. Під час даної слідчої дії ОСОБА_6 розповів та показав на місці у власному житлі обставини спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 шляхом стягування її з ліжка на підлогу за волосся та завдання їй чисельних ударів руками та ногами. При цьому його показання під час слідчого експерименту є цілком тотожними показанням, наданих ним суду (а.с. 148-151).

- Проколами освідування та відібрання у ОСОБА_6 біологічних зразків крові та зрізів нігтів з піднігтьовим вмістом від 09.12.2022 та від 03.01.2023 (а.с.99-100, 143).

- Висновками судово-медичних імунологічних експертиз №№ 30, 31 від 03.01.2023, № 32 від 10.01.2023, № 33 від 11.01.2023, згідно яких кров потерпілої ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до А(ІІ) групи з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В об`єктах №№ 3-6 на куртці з трупа ОСОБА_15 , на змиві з підлоги в кімнаті № 1 виявлено кров людини, яка може походити від потерпілої або ОСОБА_6 . На змиві зі столу в кімнаті № 1 кров людини не знайдена (а.с.144-158).

- Висновками судово-медичної цитологічної експертизи № 4 від 11.01.2023 та № 6 від 13.01.2023 згідно яких в піднігтьовому вмісті та зрізах нігтів з обох рук трупа потерпілої ОСОБА_15 , та підозрюваного ОСОБА_6 виявлена кров людини, яка може походити, як від потерпілої, так від підозрюваного. Встановити її статеву належність не виявилось можливим (а.с.159-168).

- Документами (договір купівлі продажу, свідоцтво про право на спадщину) про те, що домоволодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 (а.с. 102-106).

- Висновком КНП Шишацької селищної ради «Шишацька ЛПЛ» № 67 від 09.12.2022 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 . За результатами даного огляду станом 18-20 год. 09.12.2022 ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 129).

- Висновком судово-психіатричної експертизи № 18 від 11.01.2023 згідно якого ОСОБА_6 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, не виявляє ознак недоумства і не перебуває в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю.

ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Наявний у ОСОБА_6 психічний розлад є таким, що не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у вказаний період часу, і не позбавляє такої здатності на даний час. Застування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.137-142).

Надаючи правову кваліфікацію діям ОСОБА_6 суд виходив із сталої судової практики Верховного Суду України та Верховного Суду у справах про злочини проти життя та здоров`я особи.

Так, у своїй постанові від 06 червня 2019 року (справа № 683/2620/17) Верховний Суд вказав: «При вирішенні питання щодо наявності в діях винної особи складу кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК, слід враховувати, що така кваліфікація може мати місце лише в тому випадку, коли буде доведено, що спосіб позбавлення потерпілого життя свідчить про особливу жорстокість злочину і вона охоплювалась умислом винного. Визнавши засудженого винним у вбивстві, вчиненому з особливою жорстокістю, суд має навести у вироку підстави та мотиви, згідно з якими він дійшов такого висновку.

До особливо жорстоких можуть бути віднесені випадки, коли винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

При цьому особливою жорстокістю слід вважати умисну дію (або бездіяльність), що супроводжує або наступає за насильницьким злочином, є необов`язковою для його вчинення і настання звичайних для злочину наслідків, що полягає в заподіянні потерпілому або його близьким додаткового, як правило, тяжкого фізичного або психічного страждання, тобто винний усвідомлює, що він вчиняє діяння, які є надмірними для досягнення злочинного наслідку та обирає спосіб вчинення злочину, який охоплює діяння зайві (надмірні) для позбавлення життя потерпілого».

В судовому засіданні на здобуто доказів того, що завдаючи потерпілій чисельних ударів руками та ногами по голові та тулубу обвинувачений бажав не лише позбавити її життя в такий спосіб, а бажав й того, щоб вона відчувала додаткові страждання, які не були б необхідними для настання її смерті.

Так, з матеріалів судових експертиз вбачається, що внаслідок значної руйнації грудної клітини (чисельні переломи ребер з права та зліва), травматизацію плеври (місце, де розташовані багаточисельні больові рецептори), безпосередньої причини смерті експерт вважає, що після заподіяння тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_8 могла відчувати особливий біль.

Суд звертає увагу на те, що даний висновок експерта має імовірнісний характер, оскільки у ньому використовується вставне дієслово «могла», яке виражає припущення.

Крім того у даному висновку експерта вказано, що особливий біль потерпіла, могла відчувати після заподіяння їй тілесних ушкоджень, а не безпосередньо при їх заподіянні.

На думку суду, обвинувачений не міг чітко усвідомлювати, що завдання ним ударів руками та ногами в області грубної клітини потерпілої окрім її смерті також призведе до відчуття нею додаткових страждань, які не були б необхідними для настання її смерті через те, що він перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, не знайомий в достатньому обсязі з анатомією людського тіла, а також зважаючи на те, що спричинені ним потерпілій тілесні ушкодження грудної клітини мали виключно внутрішній характер та не мали зовнішнього прояву (відкриті перелами ребер, значна кровотеча).

За таких обставин суд вважає, помилковою кваліфікацію дій обвинуваченого за п. 4 ч.2 ст. 115 КК України, оскілки особлива жорстокість при позбавлені потерпілої життя не охоплювалось умислом обвинуваченого.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 2 ст. 121 КК України, як на цьому наполягала сторона захисту, виходячи з нижче викладеного.

У своїй постанові від 09.07.2019 (справа № 213/1127/17) Верховний Суд виклав наступний висновок «частина 1 статті 115 КК передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В свою чергу, частина 2 статті 121 КК передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків.

Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК).

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь».

Повністю аналогічна позиція викладена в іншій постанові ВС від 25.03.2021 (справа № 428/11944/19.)

В абз. 2 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» судам роз`яснено «якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має».

На думку суду те, що дії обвинуваченого були безумовно спрямовані саме на позбавлення потерпілої життя свідчать наступні обставини:

- наявність у обвинуваченого очевидного мотиву на позбавлення своєї важкохворої співмешканки життя з метою припинення обов`язку щоденного догляду за нею, який він вважав вкрай обтяжливим для себе;

- поведінка обвинуваченого під час вчинення злочину, а саме стягування ним потерпілої за волосся з ліжка для отримання кращої позиції для нанесення їй ударів ногами, завдання надмірної кількості ударів (згідно експертних висновків не менше 88) руками та ногами, в тому числі в життєво важливі частини тіла потерпілої (в голову та в область грудної клітини) з особливо великою силою, більшість з яких досягли своєї цілі, про що свідчить майже повна руйнація грудної клітини (перелами майже всіх ребер з обох боків грудної клітини та по декількох анатомічних лініях), а також кровиливи в м`які тканини голови, значна кількість синців та саден на голові потерпілої;

- усвідомлення обвинуваченим, що він завдає чисельних тілесних ушкоджень тяжкохворій жінці похилого віку, як в силу віку та стану здоров`я не здатна до самозахисту та після падіння на підлогу перебуває майже у безпорадному стані, не маючи можливості підвестись самостійно без сторонньої допомоги,

- поведінка обвинуваченого після спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, який припинивши побиття потерпілої, проявивши повну байдужість залишив її лежати в оголеному вигляді на холодній підлозі, не поцікавився станом її здоров`я, не надав медичної допомоги особисто та/або не звернувся для її надання до інших осіб, а просто ліг спати на ліжко в якому до цього спала потерпіла та проспав там до ранку. При цьому про смерть потерпілої повідомив старосту села лише на наступний ранок, намагаючись видати її за природну.

За таких обставин, суд вважає необхідним перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 115 КК України, що відповідатиме положенням ч.3 ст. 337 КПК України, оскільки це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження та приходить до висновку, що його вина у вчинені даного кримінального правопорушення є доведеною сукупністю досліджених та оцінених судом доказів поза розумним сумнівом.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України та призначає його відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обвинувачений непогашених судимостей не має. За місцем проживання характеризується задовільно, як особа яка зловживає спиртними напоями, за місцем роботи позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 174-182).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Так, вину у вчинені злочину обвинувачений визнав лише частково, що на думку суду викликано наявністю неспростовних доказів його причетності до вбивства співмешканки вже на початковій стадії досудового розслідування та намаганням обвинуваченого покращити своє процесуальне становище, шляхом надання своїм діям в частині смерті потерпілої ненавмисного характеру.

Активної участі в розкритті злочину обвинувачений не приймав, оскільки злочин було вчинено в умовах очевидності. Зокрема він був фактично розкритий вже на момент виявлення в будинку обвинуваченого тіла потерпілої з тілесними ушкодженнями та відповідної слідової картини, яка прямо вказувала на причетність обвинуваченого до смерті потерпілої.

Зовнішня поведінка обвинуваченого в суді та надані ним показання, якими він намагався певною мірою виправдати свої дії перебуванням в стані алкогольного сп`яніння та частково перекладаючи провину на саму потерпілу, не дають суду достатніх підстав вважати, що останній переживає глибокі внутрішні переживання того, що сталося, моральне засуджую свою поведінку, в повному обсязі усвідомлює свою вину, відчуває достатні почуття жалю, сорому та докори сумління за скоєне, що є основними складовими такого складного морально-психологічного явища, як щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння (п. 13 ч.1 ст. 67 КК); відносно особи похилого віку та яка перебуває в безпорадному стані (п. 6 ч.1 ст. 67 КК); відносно особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах (п. 6-1 ч.1 ст. 67 КК).

Виходячи з викладеного, врахувавши конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема характер, спосіб та кількість нанесених потерпілій тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого після його вчинення, наявність декількох обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин та відсутність обставин, які його пом`якшують, особу обвинуваченого, зокрема його вік, відсутність непогашених судимостей, часткове визнання вини, наявність роботи та позитивну характеристику за місцем роботи, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі у середньому розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, що сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню аналогічних злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, уникнення, передбачених ст. 177 КПК України процесуальних ризиків, як-то ухилення або переховування обвинуваченого від суду та органів на які покладається виконання вироку суду з огляду на тяжкість покарання яке призначено обвинуваченому, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили продовжити строк застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні, матеріальна шкода не завдана, цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити керуючись приписами ст. 100 КПК України, а саме повернути обвинуваченому його телефони, інші речові докази по справі знищити, як такі, що не становлять цінності та не потребують подальшого зберігання.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 - визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 , а саме з 09 грудня 2022 року.

До набрання вироком законної сили продовжити строк застосованого відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішити наступним чином:

- мобільний телефон «OPPO» зеленого кольору та мобільний телефон марки «TECNO» чорного кольору повернути обвинуваченому ОСОБА_6 ;

- куртку з трупа потерпілого ОСОБА_15 , змиви, зрізи, зразки біологічних матеріалів, недопалок сигарети - знищити разом з елементами їх пакування.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3