№ 1-і/337/5/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023р. Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17.01.2021р. за №0000042, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який останнього разу продовжено до 15.01.2023р.

На даний час Токмацький районний суд Запорізької області перебуває на тимчасово окупованій території і тимчасово не здійснює судочинство. Розпорядженням Голови Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022р. територіальну підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним судом м.Запоріжжя.

06.01.2023р. до Хортицького районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк 60 днів.

Клопотання обґрунтовано тим, що вказане кримінальне провадження з об`єктивних причин не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, але ризики, які слугували підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ч.1 ст.177 КПК України можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не зникли, не зменшилися та продовжують існувати. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, пояснив, що не причетний до цього кримінального правопорушення. Крім того, наміру переховуватися від суду та впливати на потерпілу, яка виїхала до Узбекистану, він не має. Страждає на гіпертонію, мав раніше зупинку серця і зараз погано себе почуває. Постійно він проживав в с.Марківка Коломийського р-ну Івано-Франківської області, в Запорізьку область приїхав на заробітки і до подій проживав в с.Орлянське менше місяця. Просить змінити йому тримання під вартою на домашній арешт за адресою проживання його сина АДРЕСА_1 .

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив та пояснив, що підстави подальшого тримання обвинуваченого під вартою прокурором не доведені. Підозра та матеріали кримінального провадження відсутні, на якій стадії перебуває кримінальне провадження незрозуміло. Формальне продовження строку тримання під вартою порушує права обвинуваченого і є незаконним. Посилання прокурора на відсутність осіб, які б поручились за обвинуваченого, не доведені. Саме прокурор повинен встановити таких осіб. Він підтримує думку обвинуваченого щодо зміни тримання під вартою на домашній арешт за тією адресою, на яку вказав обвинувачений. Інформації про належність цього житла родичам обвинуваченого, його стан здоров`я сторона захисту на даний час не має.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.3,8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ст.176,177,183,ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вже зазначалось, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Однак, виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочинів та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою. Наявність підстав для тримання особи під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

Крім того, стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, тому на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінального правопорушення.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Оцінивши обставини справи, суд вважає доведеним з боку сторони обвинувачення, що на даний час не змінилися та не відпали ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вже зазначалось, наразі ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного корисливого злочинуіз погрозою застосування фізичного насильства, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі. Раніше він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких, в т.ч. корисливих злочинів, але на шлях виправлення не став . ОСОБА_4 неодружений, утриманців не має, працездатний, але офіційно не працює, стабільного джерела доходу не має, до затримання проживав без реєстрації в с.Орлянське Василівського р-ну Запорізька обл., яке на даний час є тимчасово окупованою територією, інформація про наявність постійного місця проживання, близьких родичів та усталеність соціальних зв`язків відсутня.

Суд вважає, що вказані обставини в сукупності свідчать про можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тавиправдовують подальше його тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Підстав для застосування до обвинуваченого домашнього арешту, про що заявляє сторона захисту, суд не знаходить. На підтвердження доводів про можливість проживання обвинуваченого у сина в Кіровоградській області, наявності на це згоди власника житла, а також погіршення стану здоров`я та неможливості перебування в умовах слідчого ізолятора обвинувачений та його захисник жодних доказів суду не надали.

Крім того, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діяння, в якому він обвинувачується, сукупність вказаних вище обставин однозначно свідчать про наявність на даний момент конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає і його дію слідпродовжити до 2-х місяців, задовольнивши тим самим клопотання прокурора повністю.

Керуючись ст.2,7,176-178,183,194,199,331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити повністю.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - тримання під вартою в ДУ «Кропивницький СІЗО» - продовжити до 2-х місяців, тобто до 10 березня 2023 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

11.01.2023