Номер провадження 1-кс/756/1822/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Шосткинського району, Сумської області, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, поданого в межах кримінального провадження № 0002140 від 28 вересня 2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2022 року слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено із прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002140 від 28 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтовуючи вимоги заявленого клопотання, слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у відповідності до вимог ст. 278 КПК України 28 вересня 2022 року йому повідомлено підозру.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 30 вересня 2022 року ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 26 листопада 2022 року із визначенням розмірі застави в розмірір 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , закінчується 26 листопада 2022 року, завершити досудове розслідування до вказаного строку не надається можливим, оскільки для зібрання достатніх доказів для остаточного та беззаперечного доведення вини підозрюваного у провадженні необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) дій та процесуальних рішень, тому слідчий просить задовольнити подане клопотання.

При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не зменшилися та продовжують існувати, а відтак виникла необхідність у продовженні застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, оскільки запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити. Зауважив, що встановлені попередньо ризики не перестали існувати. З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального порушення, та з огляду на постанову від 21 листопада 2022 року про продовження строків досудового розслідування просив продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою у межах строків досудового розслідування із визначенням розміру застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти клопотання про продовження строку тримання під вартою. Зауважив, що ОСОБА_5 вину не визнає. Стверджував, що підозра не обгрунтована, ризики не доведені, а клопотання про продовження строку триманння під вартою не ґрунтується на доказах.

Підозрюваний підтримав позицію захисника. Пояснив суду, що він не визнає вину, оскільки злочину не вчиняв. Телефон не його та інші посилки він не отримував.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Виклад обставин та правова кваліфікація.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Оболонського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 вересня 2022 року за № 0002140, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 вересня 2022 року, приблизно о 17 год. 10 хв. (точний час не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи в поштовому відділенні № 276, Нової Пошти, що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 11, отримав посилку з речовиною рослинного походження зеленого кольору, а саме особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс. Після отримання вказаної посилки останній поклав її до своєї сумки, тим самим незаконно придбав та почав зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, з метою збуту.

Після цього ОСОБА_5 незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, при виході з поштового відділення № 276, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського 11, о 17 год. 25 хв., цього ж дня, був затриманий працівниками поліції.

Під час обшуку, в порядку ст.208 КПК України у ОСОБА_5 , у присутності двох понятих, виявлено та вилучено з рюкзака темного кольору який був при ньому особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою 28,93 г.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 278 КПК України 28 вересня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 30 вересня 2022 року ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 26 листопада 2022 року із визначенням розмірір застави в розмірір 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керівником Оболонської окружної прокуратури міста Києва 21 листопада 2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002140 від 28 вересня 2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 29 грудня 2022 року.

Обґрунтування клопотання.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про що йому було повідомлено про підозру 28 вересня 2022 року на підставі зібраних доказів у кримінальному провадженні № 0002140.

Діяння, в якому підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено законом покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність встановлених ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується ( п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Мотивація суду.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з пунктом 9 частини 2 статті 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України. Згідно з частиною 1 статті 176 КПК України одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.

У відповідності до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Як підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 вересня 2022 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002140 здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У відповідності до положення п.п. 1, 3 ст. 276 КПК України ОСОБА_5 28 вересня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Отже, у відповідності до вимог статті 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування (продовження) запобіжного заходу.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція частини 2 статті 307 КК України передбачає покарання від шести до десяти років позбавлення волі.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою встановлено, що ОСОБА_5 , уродженець м. Шостка, Шосткинського району, Сумської області, українець, громадянин України, неодружений, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути оцінені в сукупності. За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно з статтею 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи статті 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

Додані до клопотання матеріали кримінального провадження, на думку слідчого судді, свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, яке з урахуванням положень статті 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину.

Для визначення причетності ОСОБА_5 до події інкримінованого кримінального правопорушення слідчим суддею досліджено докази, надані стороною обвинувачення.

Зокрема, рапорт про вчинене кримінальне правопорушення від 28 вересня 2022 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 28 вересня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 29 вересня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 29 вересня 2022 року; висновк експерта №СЕ-19/111-22/41791-НЗПРАП від 29 веренся 2022 року; протокол огляду предмету від 29 веренся 2022 року; протокол огляду речей та документів від 30 вересня 2022 року; іншими матеріалами кримінального провадження, що додані до клопотання та досліджені слідчим суддею, в їх сукупності.

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчій судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри, яка пред`явлена ОСОБА_5 , незважаючи на не визнання ним своєї винуватості.

Суд не вважає доведеними посилання підозрюваного та його захисника про непричетність ОСОБА_5 до події інкримінованих злочинів, не вчинення жодних протиправних дій. Оскільки досліджені під час розгляду клопотання матеріали спростовують твердження підозрюваного.

Зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшла до висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, впливати на свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення, заявлені ризики заслуговують на увагу.

Обставини, які підтверджують ризик передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності.

Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 не має офіційного працевлаштування, тобто стабільного доходу для існування та забезпечення власних потреб, також не має стійких соціальних зв`язків, неодружений; має зареєстроване місце проживання в іншій області; підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Втеча підозрюваного ОСОБА_5 зашкодить суспільному інтересу, що полягає у найскорішому розслідуванню всіх обставин кримінального провадження та подальшому його судовому розгляді згідно розумних строків КПК.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його затримання, із засудженням до можливого покарання у вигляді позбавлення волі у найближчій перспективі, з урахуванням встановлених на даному етапі обставин вчинення протиправних дій, доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків є те, що він знає їх анкетні дані та місце проживання, і шляхом вмовляння, підкупу або погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Також обґрунтованим є ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставини, які підтверджують ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що ОСОБА_5 не працює, тобто не має засобів для існування, не має міцних соціальних зв`язків, та відсутність стримуючих факторів для вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, зі слів самого підозрюваного він уже був засуджений за вчинення кримінального правопорушення у 2018 році, а отже у останнього є схильність до вчинення кримінальних правопорушень,ніде не працює та не має офіційних джерела доходів, що може спонукати його і в подальшому вчиняти кримінально-протиправні дії.

З довідки про судимість судом встановлено, що підозрюваний звільнений умовно-достроково 10 березня 2020 року по відбуванню покарання за ч.2 ст.185 КК України. 10 лютого о2021 року обвинувальний акт щодо нього за ч.1 ст.263 КК України скерований до суду.

Слідчий суддя приходить до висновку, що з урахуванням особи підозрюваного, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а так само і вчинити інші кримінальні правопорушення чи проступки, а також і впливати на свідків з метою уникнення відповідальності.

За таких обставин, слідча суддя вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, зокрема зазначені в пункті 1, 3 та 5 статті 177 КПК, отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Крім того, відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, заявлені ризики не зменшились, з часу обрання ОСОБА_5 міри запобіжного заходу та продовжують надалі існувати, а тому виправдовують подальше тримання особи під вартою.

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Посилання підозрюваного та його захисника про непричетність до скоєних злочинів, не знайшли свого підтвердження.

На даний час у кримінальному провадженні продовжуються проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, однак для закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без яких, завершити досудове розслідування та прийняти остаточне процесуальне законне рішення по кримінальному провадженню неможливо.

Згідно зі ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

У відповідності до положень статей 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено в разі неможливості закінчення досудового розслідування у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Приймаючи рішення щодо поданого клопотання, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_5 або його зміни на більш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено, а стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, а також санкцію статті, за якою ОСОБА_5 повідомлено підозру, вважає, що менш суворий запобіжний захід не буде достатнім у даному кримінальному провадженні для досягнення його цілей.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя виходить із такого. Застосування запобіжних заходів є однією з гарантій кримінального провадження, тому основною метою застави є забезпечення підозрюваним покладених на нього обов`язків і забезпечення здійснення кримінального провадження. Разом з тим застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до підозрюваного та накладає відповідні зобов`язання не тільки на підозрюваного, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за підозрюваного (заставодавця).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням положення ч. 1 ст. 197 КПК України, яка передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, клопотання підлягає задоволенню з продовженням строку тримання під вартою ОСОБА_5 до 29 грудня 2022 року.

Керуючись ст. 29 Конституції України, статтями 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197,199, 205, 309, 395, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поданого в межах кримінального провадження № 0002140 від 28 вересня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0002140 від 28 вересня 2022 року до 29 грудня 2022 року, включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198480,00 гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу за наступними реквізитами: (розрахунковий рахунок ТУДСАУ в м. Києві № UA1012089, отримувач ТУДСАУ в місті Києві; Код ; Банк одержувача Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172).

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки (ст. 194 КПК України): прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора і суду; повідомляти слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора та суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, докласти зусиль до пошуку роботи.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Оболонський районний суд міста Києва.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено 25 листопада 2022 року о 11.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1