Справа №293/2664/21
Провадження №1-кп/293/191/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження №0000592 від 07.12.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:

01.07.2015 Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 21.07.2016 іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі на 5 років. На підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.08.2020 умовно-достроково звільнений на 10 місяців 8 днів

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що в першій половині дня 09.11.2021 ОСОБА_4 прийшов до своєї тітки ОСОБА_5 , яка проживає зі своїм сином ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_2 . Зайшовши до будинку побачив, що господар будинку ОСОБА_8 спить та в ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у вказаний день, у період часу з 11 по 12 год., побачив на столі в одній з кімнат мобільний телефон марки «Lenovo» А2010 , який належить ОСОБА_8 , та керуючись корисливим мотивом, таємно повторно викрав вказане майно.

В подальшому, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця події зник та розпорядився ним на свій власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 459 грн. 17 коп.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що вказаний телефон «Lenovo» він знайшов 09.11.2022 на зупинці транспорту в с. Троковичі. Вказав, що в цей день зранку він повертався з відділу поліції, де проходив реєстрацію, так як перебував під адміністративним наглядом. У подальшому в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 давав покази, що знайшов телефон у речах, які перевозила на підводі співмешканка ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , коли переїжджала від нього, а потім, коли знайшов телефон за бильцем ліжка, то добровільно повернув телефон власнику ОСОБА_8 приблизно через три тижні. При цьому вказав, що спочатку про телефон у нього запитали працівники поліції у відділі, де він прохордив реєстрацію, та після цього він повернув телефон. Підтвердив, що знав чий це телефон, оскільки бачив обличчя ОСОБА_8 на заставці телефона, сім картку він хотів віддати дітям ОСОБА_10 , однак відразу телефон не віддав власнику, так як не міг його знайти вже в себе вдома.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні надав покази, в яких вказав, що 09.11.2021 близько 10 год він приїхав додому з смт Черняхова з реєстрації (перебував під адміністративним наглядом), ліг спати та оскільки його телефон марки «Lenovo» А 2010 був розряджений, він його поставив на зарядку, поклавши на столі. Коли прокинувся після 11 год, то телефон був відсутній, а зарядний пристрій залишився на місці. Вказав, що не губив телефон, так як в першій половині дня він нікуди з телефоном не виходив, бо відпочивав перед тим як йти на роботу, та знаходився вдома за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Через три тижні в присутності працівників поліції ОСОБА_4 віддав йому викрадений телефон.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що вона протягом деякого періоду проживала разом в будинку ОСОБА_8 як співмешканка. 09.11.2021 зранку вона подзвонила ОСОБА_8 на його мобільний телефон марки «Lenovo» та повідомила, що приїде за речами. Приїхавши кіньми з їздовим до будинку ОСОБА_8 , вона поговорила з ОСОБА_8 , вказавши, що забирає свої речі та йде від нього. При цьому бачила його телефон, який лежав на столику та заряджався. Коли вона поверталась до свого помешкання на підводі, то по дорозі зустріла ОСОБА_4 , який перепитав чи ОСОБА_8 вдома, вона відповіла, що так він вдома. В цей день, коли вона вдруге їхала за речами, то знову зустрілась з ОСОБА_4 , який їй повідомив, що ОСОБА_8 спить. Приблизно через два тижні ОСОБА_4 приходив до неї додому та пропонував її дітям сім картку, яка належала ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_4 сказав їй, що знайшов телефон ОСОБА_8 біля магазину в селі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказала, що є матір`ю потерпілого ОСОБА_8 , та підтвердила його покази, зокрема вказавши, що коли ОСОБА_8 прийшов зранку додому після реєстрації, то бачила як телефон його перебував на зарядці. Також підтвердила, що в цей день близько 11 год до їнього дому приїздила на підводі колишня співмешканка її сина - ОСОБА_10 , яка забирала свої речі у них вдома.

Тобто покази ОСОБА_18 підтверджують, що ОСОБА_4 у день зникнення телефону був в будинку потерпілого , у проміжок часу з 11 по 12 год, так як бачив, що потерпілий спить. Крім того, через деякий час сам ОСОБА_4 пропонував ОСОБА_10 телефон ОСОБА_8 та віддав їй сім карку з вказаного телефону.

Незважаючи на не визнання вини винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, окрім показів свідків, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-рапортом помічника чергового чергової частини поліції № 1 ОСОБА_19 , відповідно до якого на службу 102 06.12.2021 о 16:19 надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про викрадення з будинку заявника телефону «Lenovo» А 2010 чорного кольору;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.12.2021 від ОСОБА_8 ;

-оглядом місця події від 06.12.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 в присутності понятих показав місце зникнення його мобільного телефону «Lenovo» А 2010 та місце знаходження зарядного пристрою;

-оглядом місця події від 07.12.2021 за адресою: АДРЕСА_2 з фототаблицями на 3-х арк., під час якого ОСОБА_4 , у присутності понятих, добровільно видав мобільний телефон «Lenovo» А 2010 у корпусі чорного кольору;

-заявою ОСОБА_4 про видачу працівникам поліції телефону;

-постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання, а саме мобільного телефону марки «Lenovo» моделі А2010 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в середині якого знаходяться сім карти мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 та сім картка мобільного оператора «Vodafone» з невстановленим номером;

-ухвалою слідчого суді Богунського районного суду м. Житомира від 09.12.2021 про накладення арешту на майно, а саме на телефон марки «Lenovo» моделі А2010 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в середині якого знаходяться сім карти мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 та сім картка мобільного оператора «Vodafone» з невстановленим номером, які належать ОСОБА_4 ;

-висновком експерта № СЕ-19/106-21/12718-ТВ від 13.12.2021, відповідно до якого ринкова вартість наданого на експертизу мобільного телефону марки «Lenovo» моделі А2010 з наявними технічними пошкодженнями та за умови його технічної справності станом на 09.11.2021 могла становити 459,17 грн;

-довідкою про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 13.12.2021 відповідно до якості її вартість 686,48 грн.;

-розпискою потерпілого ОСОБА_8 про отримання мобільного телефону на відповідальне зберігання від 20.12.2021.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України в повному обсязі.

Отже, доказами, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні, доведено, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст.12 КК України, віднесене до категорії нетяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачено, згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України є рецидив злочинів.

Варто відмітити, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого; бере до уваги тяжкість кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який не працює, вину у скоєному не визнав, не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, за місцем проживання характеризується негативно; обставини, за яких обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення, його схильність до крадіжок та інших правопорушень; перебував на обліку у лікаря психіатра з 16.04.1984 по 23.03.2001, у лікаря нарколога на обліку не перебуває. Крім цього, суд ураховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, зі змісту якої вбачається високий ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення; високий ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити йому покарання у виді арешту в межах санкції статті ч.2 ст.185 КК України.

Призначене ОСОБА_4 покарання є необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинений злочин, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами.

Визначене обвинуваченому покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України немає.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався. Отже, ураховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, тому підстав передбачених ст.177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не убачає.

Цивільний позов в справі не заявлений. Заподіяна ОСОБА_8 матеріальна шкода на суму 459 грн.17 коп. відшкодована шляхом повернення викраденого майна.

ІV. Рішення щодо речових доказів

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме: телефон марки «Lenovo» моделі А2010 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в середині якого знаходяться сім карти мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 та сім картка мобільного оператора «Vodafone» з невстановленим номером, передані на зберігання ОСОБА_8 - залишити йому як власнику.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 09.12.2021 по справі №295/16387/21 на телефон марки «Lenovo» моделі А2010 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в середині якого знаходяться сім карти мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 та сім картка мобільного оператора «Vodafone» з невстановленим номером - скасувати.

V. Процесуальні витрати

Процесуальні витрати, за проведення судової товарознавчої експертизи від 13.12.2021 в розмірі 686,48 грн. суд стягує з обвинуваченого в порядку ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2,7, 100, 124, 128, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання та фактичного приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 13.12.2021 в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 09.12.2021 по справі №295/16387/21 на телефон марки «Lenovo» моделі А2010 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в середині якого знаходяться сім карти мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 та сім картка мобільного оператора «Vodafone» з невстановленим номером - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні: телефон марки «Lenovo» моделі А2010 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в середині якого знаходяться сім карти мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 та сім картка мобільного оператора «Vodafone» з невстановленим номером, передані на зберігання ОСОБА_8 - залишити йому як власнику.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1