КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченої - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000427 стосовно -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, українки, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,-

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва - ОСОБА_9 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що 12.04.2022 приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , під час спільного вживання на кухні алкогольних напоїв між ОСОБА_8 , та її співмешканцем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під малозначним приводом виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 наніс невстановленим тупим предметом не менше трьох ударів в область голови ОСОБА_8 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в лобно- тім`яній ділянці по центру, садно в лобній ділянці по центру на межі росту волосся, синець в тім`яній ділянці зліва.

У подальшому ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, при цьому маючи реальну можливість оцінити обстановку, яка склалась та передбачити негативні наслідки своїх дій, діючи умисно, перевищуючи межі необхідної оборони, не врахувавши належним чином характер та ступінь небезпеки посягання, випереджуючи спробу нанесення в подальшому їй ударів зі сторони ОСОБА_10 , явно перевищуючи межі необхідної оборони, вхопила зі столу ніж господарсько-побутового призначення та усвідомлюючи характер своїх дій при перевищенні меж необхідної оборони, нанесла лезом вказаного ножа один удар в область живота ОСОБА_10 , який після цього впав на підлогу. У подальшому ОСОБА_10 помер у кареті швидкої медичної допомоги.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 118 КК України.

На вказаний вирок прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва - ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити їй покарання за ст. 118 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, а в решті вирок залишити без змін.

Апелянт вказує, що при розгляді кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України та призначенні їй покарання, суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, зокрема положень ст. ст. 50, 65, 75 КК України, ст. 370 КПК України, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого в цій частині вироку, оскільки призначаючи ОСОБА_8 покарання суд недостатньо врахував фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченої та її поведінку після вчинення кримінального правопорушення, зокрема те, що після нанесення удару ножем своєму співмешканцю ОСОБА_10 (згідно висновку судово-медичного експерта довжина раневого каналу становила 11 см) ОСОБА_8 продовжила вживати алкоголь, самостійно не спробувала перев`язати рану чи надати хоч якусь допомогу пораненому ОСОБА_10 , не викликала швидку медичну допомогу, хоча мала таку можливість, а натомість декілька разів дзвонила двоюрідній сестрі ОСОБА_10 , яка на стадії досудового розслідування була визнана потерпілою - ОСОБА_6 та розповідала, що вдарила ножем ОСОБА_10 , бо захищалася.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та безпідставно застосував положення ст. 75 КК України, мотивувавши своє рішення тим, що обвинувачена до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, не судима, офіційно не працює, однак до початку воєнного стану нібито працювала швачкою. Проте відомості щодо працевлаштування швачкою чи зайняття будь-якою іншою суспільно-корисною працею, як до запровадження воєнного стану так i пiсля нього, не підтверджуються жодним документом дослідженим в судовому засіданні та матеріалами кримінального провадження.

Також зазначає, що висновки суду про наявність у обвинуваченої сталих соціальних зв`язків є необгрунтованими, оскільки такі відомості не підтверджені стороною захисту документально.

Вважає, що суд необґрунтовано взяв до уваги характеристику, надану стороною захисту, з місця проживання обвинуваченої на АДРЕСА_4 , хоча в матеріалах судової справи відсутні будь-які докази, що вона там проживала. Крім того в тексті вказаної характеристики не зазначено посаду особи, яка її підписала, що викликає обґрунтовані сумніви повноважності такої особи виступати від імені мешканців будинку та підписувати такі документи.

Крім того, вказує на безпідставне посилання у вироку на потерпілу ОСОБА_6 про те, що за життя ОСОБА_10 зловживав алкогольними напоями та часто вчиняв сімейне насилля по відношенню до ОСОБА_11 , оскільки стороною захисту не надано жодного доказу, який би свідчив про зловживання алкоголем та сімейне насильство з боку ОСОБА_10 , а потерпіла ОСОБА_6 є близькою подругою обвинуваченої ОСОБА_8 і під час судового розгляду в якості потерпілої не допитувалась.

Апелянт вважає, що при призначенні обвинуваченій ОСОБА_12 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд не взяв до уваги незворотні наслідки скоєного злочину - позбавлення життя ОСОБА_10 , у якого не залишилось близьких родичів у розумінні положень ст. 3 КПК України, а тому звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням не відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України щодо виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів викладених в апеляційній скарзі; пояснення потерпілої, обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без зміни; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0000427 та доводи в обґрунтування апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва - ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду, керуючись вимогами ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченої, яка повністю визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та погодилась з фактичними обставинами справи, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За приписами ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно положень ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням. При цьому, стаття 75 КК України застосовується лише у тому разі, коли для цього є достатні умови і підстави.

Переглядаючи в порядку ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах поданої прокурором апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 вказані вимоги кримінального закону судом першої інстанції виконано в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані.

Так, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки, обставини його вчинення, характер діяння, форму і ступінь вини, дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, не судима, офіційно не працює, до початку введення в Україні воєнного стану працювала швачкою, має сталі соціальні зв"язки, постійне місце проживання, характеризується позитивно за місцем проживання, щиросердно розкаялася у вчиненому, сприяла встановленню істини в ході судового розгляду, що суд обгрунтовано визнав обставинами, які пом"якшують покарання, обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення нею кримінального правопорушення в стані алкогольного сп"яніння.

При цьому, суд врахував і позицію потерпілої ОСОБА_6 у судовому засіданні, яка просила суворо не карати ОСОБА_8 , оскільки за життя потерпілий ОСОБА_10 зловживав алкогольними напоями і часто вчиняв сімейне насилля по відношенню до ОСОБА_8 .

Отже, покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд призначив в межах санкції ст. 118 України та дійшов обгрунтованого висновку, що визначена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання буде досягнута при призначенні обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень статті 75 КК України, на підставі якої звільнив ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Апеляційні твердження прокурора, що при призначенні обвинуваченій покарання суд не дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, зокрема положень ст. ст. 50, 65, 75 КК України, ст. 370 КПК України, що призвело до ухвалення в цій частині незаконного та необґрунтованого вироку, а також решта інших, наведених в апеляційній скарзі доводів, є безпідставними, а тому, зважаючи на конкретні обставини справи, враховуючи вищезазначені факти і дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , пояснення потерпілої, яка під час апеляційного розгляду підтвердила, що її двоюрідний брат ОСОБА_10 зловживав алкогольними напоями і в цьому стані становився агресивним та вчиняв насильство по відношенню до обвинуваченої, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливе без її ізоляції від суспільства та наявності достатніх умов і підстав для звільнення останньої від відбування призначеного покарання з випробуванням.

За викладеним, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, призначене обвинуваченій ОСОБА_8 покарання необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і підстав для його скасування в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та ухвалення нового вироку з призначенням останній покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік і 6 місяців, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Процесуальних порушень, як під час досудового слідства, так і під час розгляду провадження у суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування чи

зміну вироку, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва - ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ст. 118 КК України - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3