Житомирський апеляційний суд
Справа №285/5044/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.289 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №285/5044/21 за апеляційною скаргою прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11.01.2022 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки без конфіскації майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 обчислено з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведених експертиз в розмірі 8419 грн. 14 копійок.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 29 серпня 2021 року, близько 10 години у ОСОБА_8 , який будучи раніше судимим за вчинення злочинів передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, і який перебував поблизу гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу, що по 3-му провулку Юрія Глухова в м. Новоград-Волинський Житомирської області, виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки "М-412" реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", який перебував поблизу вищевказаного гаража та належить ОСОБА_10 .

У зазначений день, час і місці, та за вказаних обставин ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, керуючись корисливим мотивом, переконавшись у відсутності господаря та сторонніх осіб, які б могли завадити вчиненню злочину, через незамкнені водійські дверцята проник до салону автомобіля марки "М-412" реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", вартість якого складає 5570 гривень, сів за кермо та за допомогою ключа, який знаходився в автомобілі, завів двигун вказаного автомобіля та поїхав, залишивши таким чином місце скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_8 незаконно заволодів транспортним засобом марки "М-412" реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", вартістю 5570 гривень, який належить ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, 29 серпня 2021 року, близько 12 години у ОСОБА_8 , який будучи раніше судимим за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст.289 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, і який перебував на території АЗС «АNP», що по вул. Юрія Глухова, 56А, м. Новоград-Волинський, Житомирської області, виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки "ВАЗ-2106" реєстраційний номер " НОМЕР_3 ", який перебував на території вказаної АЗС та належить ОСОБА_11 .

У зазначений день, час і місці, та за вказаних обставин ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, керуючись корисливим мотивом, переконавшись у відсутності господаря та сторонніх осіб, які б могли завадити вчиненню злочину, через водійські дверцята проник до салону автомобіля марки "ВАЗ- 2106" реєстраційний номер " НОМЕР_3 ", вартість якого складає 24236 гривень, сів за кермо та за допомогою ключа від власного автомобіля завів двигун вказаного автомобіля та поїхав, залишивши таким чином місце скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_8 , незаконно заволодів транспортним засобом марки "ВАЗ-2106" реєстраційний номер " НОМЕР_3 ", вартістю 24236 гривень, який належить ОСОБА_11 , чим заподіяв останньому майнову шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, правильності кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначити покарання за ч.2 ст.289 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. При цьому, наголошує, що обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд безпідставно застосував ст.69 КК України, визнавши обставиною, що пом`якшує покарання, добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки викрадені обвинуваченим автомобілі були виявлені та повернуті потерпілим працівниками поліції в ході досудового розслідування кримінального провадження. Також, суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 , маючи непогашену судимість за незаконне заволодіння транспортним засобом, протягом одного дня повторно вчинив два такі ж кримінальні правопорушення, що свідчить про системність в його діях та стійке небажання ставати на шлях виправлення, скоєні кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких, за які передбачено покарання до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

З висновками суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, про доведеність вини та кваліфікацію дій останнього, погоджується автор апеляційної скарги і ніким з можливих учасників процесу не оспорюються, а тому не перевіряються апеляційним судом.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Санкція ч.2 ст.289 КК України, за якою ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації, визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань Закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

На думку апеляційного суду, апеляційні доводи прокурора про відсутність достатніх підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 положень ст.69 КК України, є обґрунтованими.

Так, відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

В обґрунтування свого рішення при призначенні ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України, суд першої інстанції пославшись на наявність низки обставин, що пом`якшують його покарання - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, що, на думку місцевого суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, вважав за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті обвинувачення.

Крім того, суд першої інстанції при застосуванні ст.69 КК України, відповідно враховав характеризуючі дані ОСОБА_8 повне визнання своєї вини у скоєному, позитивні характеристики останнього за місцем проживання, факт його не перебування на спеціалізованих обліках, фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його характер, ступінь тяжкості вчиненого,

Вказавши у вироку, що зазначені пом`якшуючі покарання обставини, у тому числі характеристики обвинуваченого, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, суд першої інстанції вважав можливим при призначенні обвинуваченому покарання перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті ч.2 ст.289 КК України.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що норми ч.1 ст.69 КК України, надають повноваження суду лише у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин.

Разом з тим, як встановлено апеляційної судом, суд першої інстанції при застосуванні ст.69 КК України, належно не врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (73-74), та маючи непогашену судимість, у тому числі, і за незаконне заволодіння транспортним засобом (вирок Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області від 01.06.2018 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.125, ч.1 ст.289, ч.1 ст.185, ч.1 ст.70 КК України), протягом одного дня (29 серпня 2021 року) повторно вчинив два кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним заволодінням транспортних засобів, що переконливо свідчить про системність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вказані дані про особу обвинуваченого, на думку апеляційного суду, не давали суду першої інстанції підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 .

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував конкретні обставини та тяжкість вчиненого останнім кримінальних правопорушень, які належить до категорії тяжких злочинів, як і явну підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_8 , його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та його стале небажання стати на шлях виправлення, а відтак застосування до нього положень ст.69 КК України при призначенні покарання - виключається.

Крім того, судом першої інстанції не враховано вимоги ч.3 ст.61 КК України, згідно якої обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку. Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 на час вчинення кримінальних правопорушень мав вік 60 років, тобто відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на час ухвалення вироку, вже був особою, яка досягла пенсійного віку, що виключало можливість призначити його покарання у виді обмеження волі.

З огляду на наведене, вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11.01.2022 підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України з постановленням вироку відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України є тяжкими, особу винного, який є раніше судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, маючи непогашену судимість, у тому числі, і за незаконне заволодіння транспортним засобом, протягом одного дня повторно вчинив два кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним заволодінням транспортних засобів, як наслідок, встановлену схильність останнього до вчинення ним кримінальних правопорушень та його стійке небажання стати на шлях виправлення, даних про особу обвинуваченого позитивні характеристики за місцем проживання, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків (потерпілому ОСОБА_11 уже під час апеляційного провадження), обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання - рецидив злочинів, та вважає правильним призначити ОСОБА_8 покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст.289 КК України, виключно у виді позбавлення волі, без конфіскації майна. Підстави для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України відсутні.

На переконання апеляційного суду, саме таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень і даним про його особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11.01.2022 відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На вирок апеляційного суду, який набирає законної сили негайно після його проголошення, учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді :