Справа № 183/931/23
№ 1-кс/183/626/23

У Х В А Л А
17 лютого 2023 року м. Новомосковськ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України за мобілізацією у військовому званні «штаб-сержант», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 , подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.03.2023.
В обґрунтування клопотання прокурор вказує на встановлення досудовим розслідуванням, що штаб-сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді головного сержанта командира відділення 1 кулеметного взводу стрілецької роти 2 військової частини НОМЕР_1 ,в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 24.01.2023, близько о 09 год. 30 хв., перебуваючи за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 , виданий на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №536/892/дск від 07.12.2022, про здійснення маршу до населеного пункту АДРЕСА_3 (зона очікування) та подальшого зайняття бойових позицій у населеному пункті АДРЕСА_4 , відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану.
25.01.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
25.01.2023 ОСОБА_5 затримано слідчим в порядку ст. 208 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2023 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.02.2023 включно.
В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.
Ураховуючи особу підозрюваного, прокурор вважає наявними ризики, визначені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Зазначає, що на теперішній час, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні не завершено та необхідно виконати слідчі дії та процесуальні дії, для забезпечення повного та неупередженого розслідування, а саме: допитати свідків з військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо обставин кримінального правопорушення; витребувати довідку про наявність, відсутність судимості у ОСОБА_5 ; витребувати відомості з медичної установи за місцем мешкання ОСОБА_5 про перебування останнього на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психолога; встановити посади, яку обіймав військовослужбовець ОСОБА_5 , станом на 24.01.2023 із зазначенням номеру взводу, роти тощо; долучити службову, медичну характеристику щодо ОСОБА_5 ; допитати підозрюваного ОСОБА_5 та перевірити його версію слідчим шляхом; за результатами здобутих доказів вирішити питання про остаточну кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_5 ; відкрити підозрюваному та стороні захисту матеріали кримінального провадження; виконати інші необхідні для завершення досудового розслідування процесуальні дії та прийняти законне рішення у даному кримінальному провадженні в порядку ст.ст. 276, 283 КПК України. Отримати висновок службового розслідування завчасно не виявилося за можливе, оскільки військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 на теперішній час приймають участь в веденні бойових дій на території Донецької та Луганської області та героїчно протистоять окупаційним терористичним військам російської федерації, сполучення з вказаними військовослужбовцями через відсутність логістичного з`єднання проблематичне, тому його отримати на теперішній час ускладнено та буде можливим в подальшому під час проведення досудового розслідування. Вказаний перелік слідчих (розшукових) дій не є вичерпним та при необхідності можуть бути проведені інші слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, збору доказів вини підозрюваного.
Неможливість застосування запобіжних заходів пояснюється тим, що положеннями ч. 7 ст. 176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тобто тримання під вартою.
Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримала.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Послався на те, що ризики, наведені прокурором у клопотанні є необґрунтованими жодними доказами. Своїми діями підозрюваний довів відсутність бажання ухилятися від досудового розслідування. Заяв від свідків про вплив на них підозрюваним не надходило. Позиція прокурора щодо наявності ризиків базується виключно на припущеннях.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, погоджуючись з позицією захисника.
Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст.ст. 178, 183, 199 КПК України, вбачає таке.
25.01.2023 о 13:20 год. ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
П. 18 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) до повноважень слідчого судді відносить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Матеріали провадження підтверджують, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо його законності або порушення порядку вручення не викликає.
Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.
Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Ураховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (повідомлення про вчинення кримінального правопорушення керівника сил і засобів ВКР СБ України ОТУ «Ліман» від 24.01.2023 № 17/5-380; витягу з бойового розпорядження № 536/892/дск; витягу з наказу командира військової частини від 30.04.2022 № 2; витягу з наказу командира військової частини від 30.08.2022 № 161; витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 29.04.2022 № 105; довідку ВЛК № 740 від 21.01.2023, показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 ОСОБА_12 , зафіксовані із дотриманням ч. 11 ст. 615 КПК України) які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2023 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.02.2023 включно.
З матеріалів клопотання та пояснень прокурора у судовому засіданні вбачається, що для закінчення досудового розслідування необхідно:допитати свідків з військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо обставин кримінального правопорушення; витребувати довідку про наявність, відсутність судимості у ОСОБА_5 ; витребувати відомості з медичної установи за місцем мешкання ОСОБА_5 про перебування останнього на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психолога; встановити посади, яку обіймав військовослужбовець ОСОБА_5 , станом на 24.01.2023 із зазначенням номеру взводу, роти тощо; долучити службову, медичну характеристику щодо ОСОБА_5 ; допитати підозрюваного ОСОБА_5 та перевірити його версію слідчим шляхом; за результатами здобутих доказів вирішити питання про остаточну кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_5 ; відкрити підозрюваному та стороні захисту матеріали кримінального провадження; виконати інші необхідні для завершення досудового розслідування процесуальні дії та прийняти законне рішення у даному кримінальному провадженні в порядку ст.ст. 276, 283 КПК України. Кількість та складність вказаних процесуальних дій підтверджують викладене прокурором в клопотанні мотивування про неможливість закінчити досудове розслідування в строк, до закінчення запобіжного заходу підозрюваного.
Згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що наявний та продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про наявність та продовження існування зазначеного ризику свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Про наявність даного ризику свідчить і те, що військова частина, у якій підозрюваний проходить службу, на даний час виконує бойові завдання пов`язані із військовою агресією російської федерації проти України та у зв`язку з веденням воєнного стану на території України та активними бойовими діями на території Луганської та Донецької областей,місця реєстрації підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Про наявність і продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний є дійсним військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. При оцінці ймовірності даного ризику, слідчий суддя враховує його наявність у сукупності із існуванням ризику летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї, як дійсного військовослужбовця та вчинення кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється в умовах воєнного стану.
Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. З огляду на те, що з урахуванням стадії кримінального провадження, обвинуваченому відомі повні анкетні дані свідків у даному кримінальному провадженні, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків не зменшився та продовжує існувати.
За таких обставин слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту щодо необґрунтованості клопотання прокурора.
При продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними, крім того, враховуючи ч. 8 ст. 176 КК України та воєнний стан в Україні, до підозрюваного може застосовуватися виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 ст. 176 КК України.
Так, слідчий суддя враховує відсутність судимостей підозрюваного, участь підозрюваного у бойових діях, стан здоров`я підозрюваного, підтверджений довідкою військово-лікарської комісії.
Водночас, слідчий суддя враховує також і вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, відсутність стійких соціальних зв`язків, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення. Також ураховує і те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися у період триваючої збройної агресії російської федерації. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, необхідність продовження дії запобіжного заходу підтверджується об`єктивною необхідністю проведення слідчих дій для спростування чи підтримання обґрунтованої підозри.
З огляду на викладене, враховуючи, що прокурором доведено, що ризики, передбачені п. 1, п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, не зменшилися, а також, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є обґрунтованим і слід продовжити запобіжний захід в межах строку досудового розслідування.
З урахуванням викладеного, клопотання підлягає задоволенню, строк тримання під вартою ОСОБА_5 слід продовжити в межах строку досудового розслідування на 37 діб, тобто до 25 березня 2023 року включно.
Визначаючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя ураховує кількість та вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, дату повідомлення про підозру, внаслідок чого вважає за необхідне визначити строк дії запобіжного заходу 31 днями, які необхідно обраховувати, в силу положень ч. 5 ст. 115 КПК України - з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 .
Також, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає не доцільним визначати розмір застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України,
продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 березня 2023 року включно в умовах ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_5 ) без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Копію ухвали суду надіслати підозрюваному та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали проголошено о 12:45 годині 17 лютого 2023 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1