В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002318 від 06.08.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2017 року народження, працюючого звукоінженером гурту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 01 серпня 2021 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год, в крайній правій смузі руху по проїзній частині проспекту Броварського зі сторони станції метро «Лісова» в напрямку м. Бровари в м. Києві, при додатковому штучному освітленні.

Проїзна частина проспекту Броварського має три смугу руху в бік м. Бровари та три смугу руху в бік станції метро Лісова в м. Києві, присутня горизонтальна дорожня розмітка 1.1, 1.5, 1.8 ПДР України.

Під час руху, водій ОСОБА_3 допустив порушення вимог п. п.: 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.12.1. ПДР України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення вище вказаних вимог правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виразилось в тому, що він, керуючи автомобілем «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку, під`їжджаючи до зупинки громадського транспорту «Биківня-1» по проспекту Броварському в м. Києві, відволікся від керування автомобілем і почав дивитись в ліве бокове дзеркало заднього огляду, та на деякий час не слідкував за дорожньою обстановкою попереду автомобіля, проте, коли повернув голову вперед, то побачив, що його автомобіль змінив напрямок свого руху праворуч, тобто частково з`їхав зі смуги, якою рухався, де допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля, з задньою частиною запаркованого автомобіля «Volksvagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , в якому на задньому сидінні спав пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від чого останнього розвернуло, а автомобіль «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав деяку відстань вперед та зупинився.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volksvagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта №042-1147-2021 від 15.09.2021 року, у пасажира ОСОБА_6 , мали місце наступні тілесні ушкодження, а саме: закрита травма хребта: компресійний перелом тіла та бічних відділів праворуч 5 шийного хребця, травматична кила та забій спинного мозку на рівні 5-6 шийних хребців. Відповідно п.п.2.1.2, 2.1.3/е «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/111-21/38983-ІТ від 19.08.2021 року:

1. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1; 12.1; 12.4 ПДР України.

2. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути досліджуваної ДТП, шляхом виконання вимог пунктів: 10.1; 12.1 ПДР України.

3. Оцінка дій водія автомобіля «Volksvagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , стосовно зіткнення з автомобілем «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , не потребує спеціальних знань в галузі судової автотехніки.

4. З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимогам пунктів: 10.1; 12.1 ПДР України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав суду, що дійсно 01.08.2021 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, керуючи власним автомобілем «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 80 км/год, в крайній правій смузі руху по проїзній частині пр. Броварського зі сторони станції метро «Лісова» в напрямку м. Бровари. Під`їжджаючи до зупинки громадського транспорту «Биківня-1», та перелаштовуючись у крайній ряд, він подивився в ліве бокове дзеркало заднього огляду, в результаті чого, його автомобіль трохи змінив напрямок свого руху та з`їхав зі смуги, після чого раптово зіткнувся з запаркованим автомобілем «Volksvagen Golf». Після того як його автомобіль зупинився, він вийшов та підійшов до іншого автомобіля, в якому нікого не побачив, з якого почув голос чоловіка, після чого викликав працівників поліції та швидку медичну допомогу. В подальшому він дізнався в яку лікарню відвезли потерпілого, після чого не раз відвідував його у лікарні, сплатив кошти, які були необхідні на ліки та операцію, що коштувала 65000 гривень. Крім того, за потребами перераховував потерпілому кошти на їжу, та безпосередньо при відвідуванні потерпілого у лікарні приносив все необхідне. Протиправні діяння, які ставляться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. На даний час проживає з дружиною, та на його утриманні перебуває малолітня дитина. Щодо заявленого потерпілим цивільного позову зазначив, що визнає моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, оскільки під час перебування потерпілого в лікарні та, в подальшому, вдома, він забезпечував його усім необхідним, ліками, продуктами харчування, а тому вважає, що відшкодував потерпілому завдану шкоду.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 01 серпня 2021 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, перебував в салоні автомобіля, чекав знайомого, в подальшому він задрімав, прокинувся в лікарні, після чого дізнався, що відбулася дорожньо-транспортна пригода. Зокрема, зазначив, що в лікарні його провідував обвинувачений, приносив фрукти, сплатив кошти за операцію, яка йому була проведена в медичному закладі, крім того, після виписки з лікарні обвинувачений перераховував йому кошти на всілякі потреби, які були йому необхідні.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд також враховує, що диспозиція ст. 286 КК України є бланкетною, і для з`ясування того, чи були порушені правила безпеки дорожнього руху, необхідно звертатися до ПДР, якими регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

При цьому для встановлення наявності об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК, має бути встановлено три обов`язкові ознаки: суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), суспільно небезпечні наслідки (спричинення смерті кільком потерпілим) та причинний зв`язок між діяннями і наслідками.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_3 вбачаються зазначені вище порушення вимог п.п.: 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, які виявились в тому, що він керуючи автомобілем «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку, під`їжджаючи до зупинки громадського транспорту «Биківня-1» по проспекту Броварському в м. Києві, відволікся від керування автомобілем і почав дивитись в ліве бокове дзеркало заднього огляду, та на деякий час не слідкував за дорожньою обстановкою попереду автомобіля, коли ОСОБА_3 повернув голову вперед, то він побачив, що його автомобіль змінив напрямок свого руху праворуч, тобто частково з`їхав зі смуги, якою рухався, де допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля, з задньою частиною запаркованого автомобіля «Volksvagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , в якому на задньому сидінні спав пасажир ОСОБА_6 , в наслідок чого останнього розвернуло, а автомобіль «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав деяку відстань вперед та зупинився.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volksvagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Враховуючи те, що в діяннях водія ОСОБА_3 є наявність порушень ПДР та причинного зв`язку між цими порушеннями і суспільно небезпечними наслідками, що настали, суд приходить до висновку про доведеність наявності ознак об`єктивної сторони складу злочину, відповідальність за який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України. Так, допущення ним порушень ПДР України, а також причинний зв`язок між порушеннями та ДТП у цьому кримінальному провадженні об`єктивно встановлено судом, зокрема з технічної точки зору, на підставі висновку експерта, а тому суд приходить до висновку про наявність такого причинного зв`язку, як ознаки об`єктивної сторони, з точки зору юридичної конструкції складу злочину.

За таких обставин, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Водночас, суд враховує, що у справі «Ізмайлов проти росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст. ст. 65-67 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчить поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування та в суді, добровільне відшкодування завданого збитку, а також надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується виключно з позитивної сторони, стан здоров`я, спосіб життя (раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований, займається суспільно корисною працею); ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме класифікацію за ст. 12 КК України, яка визначається не тільки положеннями ст. 12 КК України, виходячи з формального критерію та виду і розміру покарання, а і фактичними обставинами, при яких було вчинено злочин; суспільна небезпечність останнього, який передбачений розділом XI особливої частини КК України "Кримінальні правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту", що відносяться до діянь, які створюють загрозу заподіяння шкоди або заподіюють фактичну шкоду життю та здоров`ю невизначеного кола осіб від використання джерела підвищеної небезпеки; обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого; добровільне відшкодування шкоди та відсутність претензій з боку потерпілого, про що свідчить подана ним заява; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченого до, під час та після вчинення злочинних дій, а саме те, що обвинувачений залишився на місці події, викликав працівників поліції, швидку медичну допомогу та вжив усіх передбачених законодавством та можливих заходів для надання допомоги потерпілому та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На підставі викладеного, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.10.2019 року у справі №205/7091/16-к, з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, його молодий вік, відсутність судимостей, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, поведінку після вчинення злочину, конкретні обставини справи, а також те, що даний злочин вчинений з необережності, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, і таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення і досягнення інших цілей покарання.

Також, враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, а також думку потерпілого, який просив суд не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, суд вважає за доцільне не застосовувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

До початку судового розгляду, потерпілим ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов про відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Євроінс Україна» моральної та матеріальної шкоди, а також витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, 26.05.2022 року, до суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_6 , в якій останній повідомив, що в нього відсутні будь-які претензії до обвинуваченого ОСОБА_3 , йому в повному обсязі відшкодовано завдану шкоду та просив суд залишити заявлений ним цивільний позов без розгляду та призначити останньому мінімальний розмір покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Євроінс Україна» моральної та матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а також витрат на правничу допомогу слід залишити без розгляду, роз?яснивши, що вказане не перешкоджає потерпілому в подальшому звернутись з цим позовом в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 1796 гривень 90 копійок за проведення судово-медичної експертизи (висновок експерта №042-1147-2021 від 15.09.2021 року), та 1716 гривень 20 копійок за проведення судової автотехнічної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111-21/38983-ІТ від 19.08.2021 року) у кримінальному провадженні №0002318.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує згідно положень ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без призначення йому додаткового покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки повідомляти органи пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням до ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Євроінс Україна» - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 3513 (три тисячі п?ятсот тринадцять) гривень 10 копійок.

Речові докази: транспортний засіб «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , який передано під зберігальну розписку власнику ОСОБА_3 , - залишити у його власності; транспортний засіб «Volksvagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , який передано під зберігальну розписку ОСОБА_8 , - повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику, а також направити для відома потерпілому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1