Справа № 524/4156/22
Провадження № 1-кп/524/470/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілої - ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника цивільного відповідача - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000517 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, українця, громадянина України, освіта вища, працюючого: КП «Міськсвітло» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, майстер, одруженого, на утриманні має неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

02.05.2022 о 07 год. 30 хв. в світлий час доби по сухому асфальтобетонному покриттю проспекту Свободи в м. Кременчуці Полтавської області, яка має три смуги руху, де організовано односторонній рух, зі сторони вулиці Київської в напрямку вулиці Вадима Бойка, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-211440 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В цей же час, поблизу будинку № 60/1 по проспекту Свободи м. Кременчука на проїзну частину вийшла пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проспект Свободи з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ-211440 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по не регульованому пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1.

Під час руху у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, на не регульованому пішохідному переході проспекту Свободи, водій ОСОБА_5 , діючи з необережності, порушуючи вимоги п.п. 18.1, 18.4 «Правил дорожнього руху України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001, де відповідно вказано:

п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

п. 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,- не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину по не регульованому пішохідному переході та допустив наїзд передньою правою стороною автомобіля на ліву бокову частину тіла пішохода ОСОБА_7 .

Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 461 від 09.07.2022 у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів верхньої та нижньої гілок лівої лобкової кісток, гілки лівої сідничної кістки, пошкодження лобкового симфізу; закритого багатоуламкового перелому середньої та нижньої третини правої стегнової кістки; черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку з раною у тім`яній ділянці волосистої частини голови та саднами лобної та волосистої частини голови; множинних саден тулуба та кінцівок, які утворилися в один короткий проміжок часу (майже одномоментно) незадовго до госпіталізації потерпілої в стаціонар, від ударної дії тупих предметів та при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини автомобіля, який рухався, що могло мати місце при травмуванні пішохода при зіткненні з автомобілем. За ступенем тяжкості в єдиному комплексі відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Відповідно висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-22/5302-ІТ від 25.05.2022 в умовах заданої пригоди водій автомобіля ВАЗ-211440 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом виконання ним вимог п.п. 18.1., 18.4. Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-211440 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 18.1., 18.4. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_5 визнав повністю, пояснивши про обставини що відповідають вступній частині вироку.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що 02.05.2022 близько 07 год. 30 хв. йшла з дому на тренування. В районі вулиці Маяковського почала переходити проспект Свободи по пішохідному переходу. В першій смузі зупинився автобус щоб її пропустити, в другій зупинився автомобіль. Коли почала переходити третю смугу відчула удар і більше нічого не пам`ятає. До тями прийшла тільки в лікарні. Також підтвердила, що обвинувачений перераховував їй 50000 грн. коли вона перебувала в лікарні.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, за згодою учасників процесу, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням постанов про визнання речовими доказами, матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів цивільних позовів прокурора та потерпілої, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Необережні дії ОСОБА_5 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, суд кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, його сімейний стан, стан здоров`я та вік.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування, часткове відшкодування спричиненої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, в межах санкції статті яка передбачає відповідальність за скоєне.

Виходячи із встановлених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, враховуючи його вік та стан здоров`я, усвідомлення ним своєї вини, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування основного покарання, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

При вирішенні питання щодо заявленого прокурором цивільного позову про стягнення витрат на лікування потерпілої, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 12, ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Як встановлено судом, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Коммунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування Кременчуцька» з 02.05.2022 року по 16.05.2022 року, де на її лікування витрачено 35049,57 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Підсумовуючи вище викладене, заявлений прокурором цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої підлягає задоволенню в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_7 заявила цивільний позов та просить стягнути зКП «Міськсвітло» Кременчуцької міської ради Полтавської області»300000 грн. моральної шкоди та 15000 грн. витрат на правову допомогу.

Представник цивільного відповідача КП «Міськсвітло» позов визнала частково та просила зменшити розмір завданої потерпілій моральної шкоди.

Вирішуючи пред`явлений потерпілою позов суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що внаслідок дій обвинуваченого потерпілій була спричинена моральна шкода, яка полягає в глибоких моральних та душевних стражданнях. Такі обставини свідчать про завдання потерпілій моральної шкоди в розумінні положень ст.23 ЦК України та згідно до вказаної норми матеріального права та ст.1168 ЦК України заслуговує відшкодування грішми.

При цьому слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності завданої моральної шкоди, з огляду на ступінь та глибину моральних страждань потерпілої ОСОБА_7 , яких вона зазнала внаслідок отриманих травм, конкретних обставин справи, порушення нормального укладу життя, суд знаходить можливим стягнути з КП «Міськсвітло» Кременчуцької міської ради Полтавської області» на користь потерпілої в якості компенсації за заподіяну їй моральну шкоду суму в розмірі 100000 грн.

Окрім того, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду при розгляді справи № 328/1109/19 зробила правовий висновок, відповідно до якого витрати на правову допомогу, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого, оскільки вони мають різну правову природу. За таких обставин, позовні вимоги потерпілої в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 15000 грн. не підлягають задоволенню

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.05.2021 року на автомобіль ВАЗ-211440 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати пов`язані з залученням експерта підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, поклавши відповідно до ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області на р/р НОМЕР_2 в ГУК в Полтавській області, , 39614 УК у м. Кременчуці 24060300 кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 у сумі 35049 (тридцять п`ять тисяч сорок дев`ять) грн. 57 (п`ятдесят сім) коп.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Міськсвітло» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області () на користь потерпілої ОСОБА_7 100000 (сто тисяч) грн.. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.05.2021 року на автомобіль ВАЗ-211440 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта на суму 2059,44 грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази: автомобіль ВАЗ-211440 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору

Суддя ОСОБА_9 ОСОБА_10