КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/6272/23-к Провадження № 11-сс/824/1884/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення від 11 лютого 2023 року.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява ОСОБА_6 , з якою він звернувся до Державного бюро розслідувань, не містить об`єктивних фактичних даних, які б дійсно свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 375 КК України, тому слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2023 рокута ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги апеляційної скарги в повному обсязі

Апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

ОСОБА_6 вказує на те, що 11 лютого 2023 року він звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою в якій повідомляв про вчинення дізнавачем ОСОБА_7 , прокурором ОСОБА_8 та суддею ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 375 КК України.

Зазначає, що у заяві він вказав всі елементи вчинених кримінальних правопорушень, їх ознаки, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, попередню кваліфікацію кримінальних правопорушень, тому вважає, що відомості за його заявою підлягали безумовному внесенню до ЄРДР впродовж 24 годин.

Апелянт вважає, що слідчий суддя, як і особа, уповноважена на внесення відомостей до ЄРДР, не наділені повноваженнями здійснювати оцінку обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_6 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 слідчим суддею встановлено, що заява ОСОБА_6 , з якою він звернувся до Державного бюро розслідувань, не містить об`єктивних фактичних даних, які б дійсно свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 375 КК України.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Водночас, відповідно до пункту 1 глави 2 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, до Реєстру вносяться відомості зокрема про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Наведені вимоги також викладені у ч. 5 ст. 214 КПК України.

Отже, в уповноваженої особи виникає обов`язок внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення лише за умови, що заявник чи потерпілий повідомляють про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Розглядаючи скаргу на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР слідчому судді необхідно з`ясувати зокрема, чи була подана заява про вчинення кримінального правопорушення особі, уповноваженій на внесення відомостей до ЄРДР, чи містить заява про кримінальне правопорушення короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також те, вчинила чи не вчинила ця особа дії, передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

В той же час, як вбачається із змісту заяви ОСОБА_6 від 11 лютого 2023 року, з якою він звернуся до директора Державного бюро розслідувань, у ній апелянт зазначає про можливе вчинення дізнавачем ОСОБА_7 , прокурором ОСОБА_8 та суддею ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 375 КК України, однак із викладу обставин вбачається фактична незгода ОСОБА_6 із рішення слідчого судді, яким було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .

Так, відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачено, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Таким чином колегія суддів зазначає, що незгода з судовим рішенням сама по собі не може вказувати на наявність, зокрема, в діях судді ознак злочину.

Колегія зазначає, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим законом порядком не допускається.

Отже, суб`єктивна впевненість заявника у неправомірності дій судді, пов`язаних з прийняттям ним рішення у межах кримінального провадження, не може бути підставою для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки законність та обґрунтованість рішення суду можуть бути предметом перегляду в порядку, визначеному процесуальним законом.

Поряд з цим, апелянт, посилаючись на положення ст. 214 КПК України вважає, що слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, надавши оцінку заяві про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими.

Так, приписи ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують наведених в цій нормі осіб невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення внести відомості до ЄРДР.

В той же час кримінальним процесуальним законом не передбачено прийняття цими особами окремого процесуального рішення у разі відсутності підстав для внесення таких відомостей.

Тому, саме слідчий суддя під час розгляду скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР перевіряє, чи були достатні підстави для внесення таких відомостей.

Такий висновок колегії суддів ґрунтується також на положеннях ч. 2 ст. 307 КПК України, відповідно до якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги може бути, серед іншого, про зобов`язання вчинити дію, про відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята з додержанням вимог кримінального процесуального закону, висновки, викладені у ній відповідають фактичним обставинам справи, а тому її слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення від 11 лютого 2023 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3