Справа № 932/2174/23
Провадження № 1-кс/932/821/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000001 від 24.02.2023, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке розподілено в моє провадження.

Клопотання вмотивоване наступними обставинами. Так, у провадженні сектору дізнання Маріупольського районного управління поліції Головного управління поліції в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 24.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невідомими особами було підроблено накази Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 10.03.2020, за номерами 1227-сг, 1228-сг, 1226-сг, 1225-сг, 1224-сг, 1223-сг, 1222-сг, 1221-сг, 1220- сг, 1219-сг, 1218-сг, 1217-сг, 1216-сг, 1215-сг, 1214-сг, 1213-сг, 1212-сг, 1211-сг, 1210-сг, 1209-сг, 1208-сг, 1207-сг, 1206-сг, 1205-сг, на підставі яких надано безоплатно у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.

Так, моніторингом кадастрової карти України на сайті kadastr.live встановлено, що на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 10.03.2020 №1227-сг, 1228-сг, 1226-сг, 1225-сг, 1224-сг, 1223-сг, 1222-сг, 1221-сг, 1220-сг, 1219-сг, 1218-сг, 1217-сг,1216-сг,1215-сг, 1214-сг, 1213-сг, 1212-сг,1211-сг, 1210-сг, 1209-сг, 1208-сг, 1207-сг, 1206-сг, 1205-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» громадянам надано безоплатно у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Кальчицької сільської територіальної громади Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що на підставі вказаних наказів, за громадянами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 здійснено державну реєстрацію права на земельні ділянки з кадастровими номерами:

:04:000:1434,

:04:000:1423,

:04:000:1418,

:04:000:1419,

:04:000:1421,

:04:000:1422,

:04:000:1424,

:04:000:1425,

:04:000:1427,

:04:000:1426,

:04:000:1428,

:04:000:1429,

:04:000:1433,

:04:000:1430,

:04:000:1431,

:04:000:1435,

:04:000:1436,

:04:000:1437,

:04:000:1432,

:04:000:1439,

:04:000:1440,

:04:000:1441,

:04:000:1438, :04:000:1420 відповідно.

У подальшому, вказані земельні ділянки за договорами оренди передані у користування Дочірньому підприємству «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча» ().

Водночас, згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20.01.2023 №10-5 0.3-107/2-23 накази 1227-сг, 1228-сг, 1226-сг, 1225-сг, 1224-сг, 1223-сг, 1222-сг, 1221-сг, 1220- сг, 1219-сг, 1218-сг, 1217-сг, 1216-сг, 1215-сг, 1214-сг, 1213-сг, 1212-сг, 1211-сг, 1210-сг, 1209-сг, 1208-сг, 1207-сг, 1206-сг, 1205-сг, та ін. Головним управлінням приймались, але стосовно інших осіб та іншого змісту, а саме «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», що вказує на наявність підстав вважати, що зазначені у клопотанні земельні ділянки були одержані внаслідок вчинення злочину та у подальшому можуть бути повторно незаконно відчужені.

На думку сторони обвинувачення, вищевказані земельні ділянки відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, у зв`язку з чим прокурором 02.03.2023 винесено постанову про визнання вищевказаних ділянок речовими доказами.

Посилаючись на викладене, сторона обвинувачення просить накласти арешт на земельні ділянки з метою недопущення їх відчуження на користь інших осіб, та збереження речових доказів, а саме на земельні ділянки, які розташовані на території Кальчицької сільської територіальної громади, та перебувають у користуванні Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча», код ЄДРПОУ 34550446, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами: №№:04:000:1434 власником якої є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , :04:000:1423 власником якої є ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , :04:000:1418 власником якої є ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , :04:000:1419 власником якої є ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , :04:000:1421 власником якої є ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , :04:000:1422 власником якої є : ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , :04:000:1424 власником якої є ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , :04:000:1425 власником якої є ОСОБА_29 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , :04:000:1427 власником якої є ОСОБА_13 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 , :04:000:1426 власником якої є ОСОБА_14 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 , :04:000:1428 власником якої є ОСОБА_15 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_11 , :04:000:1429 власником якої є ОСОБА_16 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_12 , :04:000:1433 власником якої є ОСОБА_17 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_13 , :04:000:1430 власником якої є ОСОБА_18 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_14 , :04:000:1431 власником якої є ОСОБА_30 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_15 , :04:000:1432 власником якої є ОСОБА_20 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_16 , :04:000:1435 власником якої є ОСОБА_21 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_17 , :04:000:1437 власником якої є гр. ОСОБА_22 , РНОКПП НОМЕР_18 ; :04:000:1439 власником якої є ОСОБА_23 , РНОКПП НОМЕР_19 , :04:000:1436 власником якої є ОСОБА_24 , реєстраційний номер НОМЕР_20 ; :04:000:1440 власником якої є ОСОБА_31 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_21 , :04:000:1441 власником якої є ОСОБА_26 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_22 , :04:000:1438 власником якої є ОСОБА_27 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_23 , :04:000:1420 власником якої є ОСОБА_28 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_24 шляхом заборони їх відчуження та використання із забороною особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) щодо таких земельних ділянок, а також встановити заборону власникам земельних ділянок з вказаними кадастровими номерами вирішувати будь-які питання про поділ таких земельних ділянок, укладення будь-яких угод щодо таких земельних ділянок, а також проведення на кожній з них будь-яких робіт з метою недопущення можливості їх знищення, перетворення, відчуження у будь-який спосіб для забезпечення можливої конфіскації майна, цивільного позову та зберігання до набрання законної сили судовим рішенням по вказаному речовому доказу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Власники майна в судове засідання не викликались, оскільки у клопотанні відсутні будь-які їх анкетні дані та засоби зв`язку, а також останні перебувають на окупованій території.

Вислухавши пояснення прокурора, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із видів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (примусу).

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч. 1 ст.173 КПК, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Встановлено, що у провадженні сектору дізнання Маріупольського районного управління поліції Головного управління поліції в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 24.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Зі змісту клопотання убачається, що правовою підставою для накладення арешту сторона обвинувачення зазначає запобігання спробам відчуження земельних ділянок та збереження їх як речового доказу, оскільки існує сукупність достатніх підстав вважати, що це майно є об`єктом кримінально протиправних дій.

Так, дійсно завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Проте кримінальне провадження № 0000001 від 24.02.2023 розслідується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, тобто підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів.

Предметом кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України є, зазвичай, посвідчення або інший офіційний документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином- підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків; печатка, штамп чи бланк підприємства, установи чи організації незалежно від форми власності; 3) інші офіційні печатка, штамп чи бланк.

Земельна ділянка як об`єкт права власності не може бути предметом кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а відтак накладення на спірні земельні ділянки арешту, в межах кримінального провадження з кваліфікацією за ч. 1 ст. 358 КК України, є передчасним. Арешту підлягають документи, які були підроблені, з метою проведення експертних досліджень та збереження речових доказів. Можливість арешту такої кількості земельних ділянок потребує додаткової кваліфікації злочинного діяння за ст. 190 КК України та/або ст. 197-1 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Однак до матеріалів клопотання не додано жодних реєстраційних документів на земельні ділянки, тому слідчий суддя позбавлений можливості перевірити їх належність, а саме у кого вони перебували у власності, з якого володіння та яким саме чином вибули, хто наразі ними користується і т.д. Документів про право власності чи витягів з Державного земельного кадастру, не долучено.

З`ясувати долю цих речових доказів також ускладнює те, що всі земельні ділянки перебувають на окупованій території в Донецькій області, тобто на території, де органи державної влади та місцевого самоврядування не здійснюють свої повноваження.

Спірні земельні ділянки дізнавачем не оглядались, технічна документація по ним не досліджувалась, в якості речових доказів вони не вилучались та не приєднувались до матеріалів кримінального провадження. Постанова про визнання речовими доказами винесена формально, оскільки факт підроблення документів мав місце у 2020 му році, тобто на той час ця територія не була окупована, і у органів досудового розслідування була можливість з`ясувати правовий режим земельних ділянок і долю цих речових доказів. Стороною обвинувачення не зазначено, що завадило перевірити кадастрову карту та виявити кримінальний проступок раніше, до окупації.

На переконання слідчого судді арешт майна повинен бути реальним, а не віртуальним, тобто арешту підлягає конкретно визначено майне, яке містить індивідуальні ознаки. Таке майно має існувати в дійсності, бути вилученим, або перебувати у власності чи/користуванні фізичної або юридичної особи, держави. Положення КПК України щодо збереження речових доказів, як одного із завдань арешту майна, застосовується до майна, яке вилучено та приєднано до матеріалів кримінального провадження. В той же час майно, доля якого не відома, яке перебуває на окупованій території, або яке знищено, пошкоджено, приховано, чи перебуває у користуванні невстановлених збройних формувань або невизнаних органів влади, не може бути арештовано, оскільки це буде суперечити процесуальному інституту арешту майна.

Норми КПК України не передбачають накладення арешту на майно, до якого немає доступу, оскільки арешту майна зазвичай передує його вилучення, огляд та приєднання до матеріалів провадження.

Доводи клопотання та твердження прокурора, що арешт майна дозволить запобігти незаконному переоформленню та подальшому відчуженню цих земельних ділянок, спростовується тим, що всі земельні ділянки перебувають на окупованій території, а відтак будь-які органи, які уповноважені вирішувати питання щодо переоформлення земельних ділянок, внесення змін до Державного земельного кадастру, виготовлення технічної документації із землеустрою тощо, не здійснюють на цій території свої повноваження, тому подальше переоформлення та відчуження цих земельних ділянок є неможливим.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20.01.2023 № 10-5-0.3-107/2-23, з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України (тобто з 24 лютого 2022), доступ користувачів до Державного земельного кадастру у Донецькій області припинений.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що накладення арешту буде мати формальний вигляд та не забезпечить реальне збереження речових доказів. В той же час, набуття згідно постанови прокурора процесуального статусу речового доказу, не свідчить про відповідність вказаного майна визначеним ст. 98 КПК України критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для арешту цього майна.

Тож стороною обвинувачення не доведено необхідність накладення такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме, що це майно є речовим доказом, підлягає спеціальній конфіскації для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Додатково слід зауважити, що Дочірнє підприємство «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча» перебуває (зареєстровано) на окупованій території, на підконтрольну територію на теперішній час не перереєстроване. ПАТ «ММК ім. Ілліча», його підрозділи та виробничі можливості (основні активи), комплекси, обладнання тощо - повністю знищене в результаті бойових дій, про що неодноразово повідомлялось компанією «Метінвест».

ЄСПЛ у своїх рішеннях послідовно констатує, що пункт 1 статті 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях. Хоча ЄСПЛ і наголошує, що ця вимога не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент, таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи. Така свобода національних судів у сфері оцінки доказів, аргументації й мотивування судових рішень не повинна сприйматися як дозвіл для суду поводитися з доводами свавільно й на власний розсуд та без наведення відповідних мотивів визначати, чи заслуговує будь-який довід сторони конфлікту того, щоб бути окремо прокоментованим у судовому рішенні. Навпаки, така дискреція зобов`язує суд у кожній конкретній справі надзвичайно ретельно підходити до оцінки всіх без винятку доказів і доводів якраз для того, щоб визначити з них ті, що обов`язково потребують особливої уваги та наведення в рішенні відповідних аргументів "за" чи "проти" їх прийняття.

Положеннями частини третьої ст. 172 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Підсумовуючи викладене слід дійти висновку, що потреби досудового розслідування на даний час не виправдовують такого ступеня втручання в права і свободи особи, а встановлені в ході розгляду клопотання обставини свідчать про відсутність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, зокрема, й з тієї підстави, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку) не може бути визнано достатньою підставою для застосування арешту.

Виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку про можливість відмови у задоволенні клопотання за необґрунтованістю те безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000001 від 24.02.2023, про арешт майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ