Справа № 127/2750/22
Провадження №11-кп/801/1326/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 0000248 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.04.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2022 року клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 19.12.2022 по 16.02.2023 включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави на ОСОБА_7 будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати на виклики прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які є обвинуваченими у кримінальному провадженні: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ;

- за наявності здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Термін дії обов`язків покладених судом при внесенні застави обвинуваченим ОСОБА_7 визначено на час дії ухвали суду, тобто до 16.02.2023.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати повністю ухвалу Вінницького міського суду від 19.12.2022 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 та покласти наступні обов`язки: прибувати на виклики прокурора та суду за першою вимогою; утриматись від спілкування із особами, які є обвинуваченими у кримінальному провадженні: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; за наявності здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що судове рішення не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості, винесене із порушенням вимог кримінального процесуального закону та в результаті неправильної оцінки фактичних обставин справи, тому підлягає скасуванню з огляду на нижчевикладене.

Захисник вказує, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 запобіжний захід обирався вперше, оскільки на час судового розгляду ОСОБА_7 відбував покарання у виді позбавлення волі, тому звертаючись до суду із клопотанням прокурор посилався на можливі ризики, передбачені ст. 177 КПК України та будь- яким чином не обґрунтував, чому інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Обираючи, запобіжний захід у виді тримання під вартою суд достатньо не надав оцінку тим обставинам, що наречена ОСОБА_7 , ОСОБА_12 проходить службу в лавах ЗС України, він має місце постійного проживання у Гайсинському районі, тому достатнім та обґрунтованим буде застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та покладення відповідних обов`язків.

Таким чином, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», відповідно до якої при розгляді клопотанні про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, а також на те, що практично протягом року судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення належним чином не доведено висунутого обвинувачення та не досліджено доказів на підтвердження висунутого обвинувачення та триває стадія лише початку судового розгляду та прокурором навіть не був оголошений короткий зміст обвинувачення, за цей період обвинувачені лише один раз доставлялись під конвоєм до залу судового засідання слід дійти до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу як домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вказав, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, просив задоволити апеляційну скаргу, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено 21.04.2021 до ЄРДР за № 0000248 та за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено 26.01.2022 за № 0000051 перебуває на розгляді у суді першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо застосування строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 до засудження працевлаштованим не був, раніше неодноразово судимий, у нього відсутні соціальні зв`язки, що мали б стримуючий позитивний вплив на його поведінку, на даний час обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, які були вчинені ним під час відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.06.2019, яким його було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, тому може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, інших причетних осіб.

Суд першої інстанції обґрунтовано застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, які продовжують існувати.

Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що наречена ОСОБА_7 , ОСОБА_12 проходить службу в лавах ЗС України відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 25.11.2022 року № 224, має місце постійного проживання у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Гунчанського Старостинського округу від 28.11.2022 року № 228, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вказані обставини не спростовують висновки суду щодо застосування запобіжного заходу, у виді тримання під вартою, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Крім того, розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, вчинив інкримінований йому злочин у період відбування покарання за попереднім вироком, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд визначив розмір застави обвинуваченому ОСОБА_7 у розмірі 214 720 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

З вказаними висновками суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Підстави для скасування ухвали Вінницького міського суду від 19.12.2022 року про застосування запобіжного заходу обвинуваченому відсутні

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4