Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2548/22
Провадження №: 1-кп/332/232/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 при секретарі - ОСОБА_2 , за участю: прокурора - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000180 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополя, АР Крим, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 12 від 21.03.2022р. солдата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, призваний військовою частиною НОМЕР_2 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, призначено на посаду командира міномета І мінометного взводу, у військовому званні «солдат» А 7281, з 21 березня 2022 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в районі АДРЕСА_2 та зарахований на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 05 березня 2022 року за № 40 старшого солдата ОСОБА_5 з 05 березня 2022 року зараховано в списки особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Під час проходження служби в військовій частині НОМЕР_4 старший солдат ОСОБА_5 обіймав посаду стрільця другого стрілецького відділення другого стрілецького взводу третьої стрілецької роти.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20 вересня 2022 року за № 231 старшого солдата ОСОБА_5 з 20 вересня 2022 року зараховано в списки особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Під час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 обіймав посаду водія-механіка евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення ропи забезпечення військової частини.

Відповідно до Указу Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-1X (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 21 19-1X, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІX, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією старший солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16,49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, старший солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

В період з 11 травня 2022 року по 03 червня 2022 року старший солдат ОСОБА_5 перебував на лікуванні в КИП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, в зв`язку з чим ОСОБА_5 повинен був повернутися з лікувального закладу до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_3 (місця служби) на території Гуляйпільського району, Запорізької області 04 червня 2022 року.

Однак, старший солдат ОСОБА_5 , 04 червня 2022 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, будучи зобов`язаним з`явитися на службу, не з`явився до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_3 (місця служби) на території АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, чає проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_3 не приймав, про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_3 (місця служби) до 29 червня 2022 року а саме до моменту повернення в розташування військової частини (місця служби).

Таким чином, в період часу з 04 червня 2022 року по 29 червня 2022 року стрілець другого стрілецького відділення другого стрілецького взводу третьої стрілецької роти ВЧ НОМЕР_3 старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи умисно з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин з лікувального закладу - КІ111 «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_3 (місця служби) на території Гуляйпільського району, Запорізької області, обов`язки військової служби не виконував, до місця несення військової служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до місця несення військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління не здійснив, за наявності реальної можливості для цього.

В подальшому, 29 червня 2022 року старший солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_3 на території АДРЕСА_2 і приступив до виконання своїх службових обов`язків, тим самим старший солдат ОСОБА_5 закінчив вчинення кримінального правопорушення.

Вказані дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
19.10.2022 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості. Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.5 ст. 407 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що з урахуванням щирого каяття при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в сумі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Захисник проти затвердження угоди не заперечував.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови вказаної угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити по кримінальному провадженні № 0000180угоду про визнання винуватості від 19.10.2022 року, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, та призначити йому узгоджене покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.
Запобіжний захід у обвинуваченого наразі відсутній.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1