Справа № 155/668/22 Провадження №11-кп/802/207/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 28 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Донецьк, Донецької області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , розлучену, українку, громадянку України, з професійно-технічною освітою, працюючу на посаді консультанта косметичних виробів в ЗП ТОВ «Аптека Гаєвського», раніше не судиму, на утриманні якої особи не перебувають,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 191 КК України та ч.3 ст. 191 КК України і призначено їй покарання:

- за ч.1 ст.191 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 1 (один) рік;

- за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 1 (один) рік;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 1 (один) рік;

На підставі ст.ст. 75-76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: флешнакопичувач - залишено в матеріалах кримінального провадження.

За даним вироком суду ОСОБА_7 визнанано винуватою та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 191 КК України та ч.3 ст. 191 КК України за наступних обставин.

Наказом від 24 липня 2017 року № 44-к ОСОБА_9 з 25.07.2017 було прийнято на роботу на посаду фармацевта в аптеку №10 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м.Горохів, вул.Торгова, 10. Відразу ж, 25.07.2017 між керівником ПВТФ «Фітоцентр» ОСОБА_10 та фармацевтом ОСОБА_9 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого слідує, що працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей та діє протягом усього часу роботи із ввіреними працівникові матеріальними цінностями підприємства. Термін дії даного договору визначався часом роботи працівника ОСОБА_9 на посаді фармацевта в аптеці № 10 ПВТФ «Фітоцентр» відповідно до вказаного наказу про прийняття на роботу. Таким чином, в силу займаної посади та на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, ОСОБА_9 являється особою, якій були ввірені товарно-матеріальні цінності та грошові кошти, отримані від продажу фармацевтичних товарів.

Так, в ході виконання своїх посадових інструкцій щодо реалізації фармацевтичних товарів в аптеці № НОМЕР_1 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м. Горохів, вул. Торгова, 10, Луцького району, та перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні аптеки, ОСОБА_9 , будучи матеріально-відповідальною особою, маючи вільний доступ до грошових коштів, користуючись тим, що її дії не помічені іншими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, протиправно та з корисливих мотивів, реалізовуючи злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок іншої особи, 14.10.2021, у невстановлений досудовим розслідуванням час, привласнила із каси аптеки № НОМЕР_1 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м. Горохів, вул. Торгова, 10, Луцького району, 1 000 гривень, які були їй ввірені, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила Приватній виробничо-торгівельній фірмі «Фітоцентр» матеріальної шкоди на загальну суму 1 000 ( одна тисяча) гривень.

Крім цього встановлено, що в ході виконання своїх посадових інструкцій щодо реалізації фармацевтичних товарів в аптеці № НОМЕР_1 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м.Горохів, вул.Торгова, 10, Луцького району, та перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні аптеки, ОСОБА_9 , будучи матеріально-відповідальною особою, маючи вільний доступ до грошових коштів, користуючись тим, що її дії не помічені іншими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, протиправно та з корисливих мотивів, реалізовуючи злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок іншої особи, 25.10.2021, у невстановлений досудовим розслідуванням час, повторно привласнила із каси аптеки № НОМЕР_1 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м. Горохів, вул. Торгова, 10, Луцького району, 3 700 гривень, які були їй ввірені, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила Приватній виробничо-торгівельній фірмі «Фітоцентр» матеріальної шкоди на загальну суму 3 700 (три тисячі сімсот) гривень.

Також встановлено, що в ході виконання своїх посадових інструкцій щодо реалізації фармацевтичних товарів в аптеці № НОМЕР_1 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м. Горохів, вул. Торгова, 10, Луцького району, та перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні аптеки, ОСОБА_9 , будучи матеріально-відповідальною особою, маючи вільний доступ до грошових коштів, користуючись тим, що її дії не помічені іншими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, протиправно та з корисливих мотивів, реалізовуючи злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок іншої особи, 01.11.2021, у невстановлений досудовим розслідуванням час, повторно привласнила із каси аптеки № НОМЕР_1 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м.Горохів, вул.Торгова, 10, Луцького району, 4 900 гривень, які були їй ввірені, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила Приватній виробничо-торгівельній фірмі «Фітоцентр» матеріальної шкоди на загальну суму 4 900 (чотири тисячі дев`ятсот) гривень.

Крім цього встановлено, що в ході виконання своїх посадових інструкцій щодо реалізації фармацевтичних товарів в аптеці № НОМЕР_1 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м. Горохів, вул. Торгова, 10, Луцького району, та перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні аптеки, ОСОБА_9 , будучи матеріально-відповідальною особою, маючи вільний доступ до грошових коштів, користуючись тим, що її дії не помічені іншими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, протиправно та з корисливих мотивів, реалізовуючи злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок іншої особи, 02.11.2021, у невстановлений досудовим розслідуванням час, повторно привласнила із каси аптеки №10 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м. Горохів, вул. Торгова, 10, Луцького району, 62 185 гривень, які були їй ввірені, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила Приватній виробничо-торгівельній фірмі «Фітоцентр» матеріальної шкоди на загальну суму 62 185 (шістдесят дві тисячі сто вісімдесят п`ять) гривень.

Також встановлено, що в ході виконання своїх посадових інструкцій щодо реалізації фармацевтичних товарів в аптеці № НОМЕР_1 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м. Горохів, вул. Торгова, 10, Луцького району, та перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні аптеки, ОСОБА_9 , будучи матеріально-відповідальною особою, маючи вільний доступ до грошових коштів, користуючись тим, що її дії не помічені іншими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, протиправно та з корисливих мотивів, реалізовуючи злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок іншої особи, 03.11.2021, у невстановлений досудовим розслідуванням час, повторно привласнила із каси аптеки №10 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м. Горохів, вул. Торгова, 10, Луцького району, 2 800 гривень, які були їй ввірені, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила Приватній виробничо-торгівельній фірмі «Фітоцентр» матеріальної шкоди на загальну суму 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень.

Крім цього, в ході виконання своїх посадових інструкцій щодо реалізації фармацевтичних товарів в аптеці № НОМЕР_1 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м. Горохів, вул. Торгова, 10, Луцького району, та перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні аптеки, ОСОБА_9 , будучи матеріально-відповідальною особою, маючи вільний доступ до грошових коштів, користуючись тим, що її дії не помічені іншими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, протиправно та з корисливих мотивів, реалізовуючи злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок іншої особи, 04.11.2021, у невстановлений досудовим розслідуванням час, повторно привласнила із каси аптеки № НОМЕР_1 Приватної виробничо-торгівельної фірми «Фітоцентр», що розташована за адресою: м. Горохів, вул. Торгова, 10, Луцького району, 500 гривень, які були їй ввірені, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила Приватній виробничо-торгівельній фірмі «Фітоцентр» матеріальної шкоди на загальну суму 500 (п`ятсот) гривень.

У поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікацію дій обвинуваченої, просить оскаржуване судове рішення скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 191 КК України та призначити їй покарання: за ч.1 ст. 191 КК України - у виді 2 років позбавлення волі, з позбавленям права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 1 рік; за ч.3 ст. 191 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 2 роки та на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати матеріально - відповідальні посади строком на 2 роки, та з врахуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбуття призначеного основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку, тривалістю 3 роки, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки. Вказує про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення та призначенні ОСОБА_7 покарання з урахуванням вимог ч.1 ст. 70 КК України допущено неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Звертає увагу суду, що при визначенні остаточного покарання ОСОБА_7 судом застосовано принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, однак, як вбачається із резолютивної частини оскаржуваного рішення, судом призначено останній однакові за розміром додаткові покарання у виді позбавлення права обіймати матеріально - відповідальні посади строком на 1 рік. За таких обставин, одинакові за розміром покарання на думку сторони обвинувачення не підлягають поглинанню менш суворого покарання більш суворим, що в свою чергу є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність у зв`язку з неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту. Водночас, зазначає, що судом першої інстанції не надано належну оцінку тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої ОСОБА_7 , оскільки останньою вчинено ряд тяжких корисливих злочинів із використанням доступу до коштів підприємства з метою обертання їх у власних інтересах, окрім того, остання в ході досудового розслідування хоч і розкаялась у вчиненому та певною мірою сприяла розслідуванню, проте ухилялася від органів досудового розслідування у зв`язку з чим оголошувалася в розшук.

Разом з тим, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи доведеності її винуватості та правильності кваліфікації дій, оскаржує судове рішення з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок суворості. Вказує, що оскражуване судове рішення в частині позбавлення права ОСОБА_7 обіймати матеріально - відповідальні посади строком 1 рік є незаконним та необгрунтованим, так як обвинувачена має постійну роботу в аптеці як основне джерело її доходів для існування та життя. Окрім того, ОСОБА_7 активно сприяла органам досудового розслідування, щиро розкаялась у вчиненому, а також повністю відшкодувала нанесенні нею матеріальні збитки. Водночас, судом першої інстанції, не було враховано сімейні обставини обвинуваченої, її душевний стан, внаслідок якого вона скоїла кримінальні правопорушення, викликаний важкими матеріальними проблемами її сина, який на той час перебував на окупованій частині України. З огляду на вищевикладене, просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити, пом`якшити обвинуваченій ОСОБА_7 призначене покарання за ч.ч. 1,3 ст. 191 КК України, шляхом виключення з вироку додаткового покарання, позбавлення права обіймати матеріально - відповідальні посади строком на 1 рік.

В апеляційний суд представник потерпілого - адвокат ОСОБА_11 , не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи у відповідності до положень КПК України й будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомості про поважність причин його неявки від нього не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи поданих апеляційних скарг сторони захисту та сторони обвинувачення, їх позиції щодо своїх та інших скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та їх кваліфікація за ч.ч.1,3 ст.191 КК України є правильною.

При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

За положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, а саме безпідставне застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Так, згідно приписів ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Положеннями ст.75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, місцевий суд належним чином вмотивував таке своє рішення з наведенням підстав про можливість та необхідність виправлення засудженої без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень та особи винної.

Так, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до категорії (ч.1 ст. 191 КК України) нетяжких (ч.3 ст. 191 КК України) тяжких злочинів, а також дані про особу винної, яка, раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться та за допомогою до них не зверталася, щиро розкаялась у вчиненому, повністю відшкодувала завдані збитки, а також думку представника потерпілого, який жодних претензій до обвинуваченої немає.

До обставини, що пом`якшує покарання, суд правильно відніс щире каяття, а обтяжуючі покарання обставини відсутні.

Правильно враховано судом і те, що згідно вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням особи ОСОБА_7 , обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутністю обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення їй основного покарання за ч.1 ст. 191 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі та за ч.3 ст. 191 КК України у виді 4 (чотири) роки позбавленні волі тобто в межах санкцій ч.ч. 1,3 ст.191 КК України та про можливість її виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства, із застосуванням до неї ст.75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що дозволить здійснювати контроль з боку уповноваженого органу з питань пробації за її поведінкою.

Водночас, доводи сторони захисту, щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень ч.ч.1,3 ст. 191 КК України та особі обвинуваченої внаслідок суворості в частині позбавлення ОСОБА_7 права обіймати матеріально - відповідальні посади строком на 1 (один) рік, є підставними з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції належним чином не врахував те, що обвинуваченою ОСОБА_7 було повністю відшкодовано матеріальну шкоду, яка була завдана нею Приватній виробничо -торгівельній фірмі «Фітоцентр».

Поряд із цим, судом першої інстанції не надав належної оцінки і тому, що обвинувачена вчинила кримінальні правопорушення, внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а саме того, що її син та мати які на той час знаходилися на окупованій частині України, потребували фінансоваї допомоги, а на дати її окрім неї було нікому.

Також апеляційний суд враховує ті обставини, що обвинувачена свою провину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала повністю, висловлювала жаль з приводу вчиненого, та в судовому засіданні висловила готовність понести покарання за вчинені нею кримінальні правопорушення.

А тому, відповідно до ч.ч.2, 5 ст. 66 КК України колегія суддів визнає обставинами, які пом`якшують покарання добровільне відшкодування завданого збитку, а також те, що кримінальні правопорушення вчинені внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Водночас, апеляційний суд враховує і наявність вже встановленої місцевим судом обставини, яка пом`якшує покарання - щирого каяття.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень з урахуванням особи винної дають підстави не призначати обвинуваченій додаткового покарання а саме: позбавлення права обіймати матеріально - відповідальні посади, яке передбачено санкцією ч.1 ст. 191 КК України.

Водночас, зважаючи на вищенаведені пом`якшуючі покарання обставини, апеляційний суд вважає, що до додаткового покарання, яке призначене обвинуваченій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 191 КК України слід застосувати положення ч.2 ст. 69 КК України.

Отже, за наведених підстав суд апеляційної інстанції не призначає обвинуваченій додаткових покарань, які передбачені ч.ч.1,3 ст. 191 КК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченій додаткового покарання належним чином не оцінив всі обставини, що на нього впливають, а тому погоджується з доводами сторони захисту та приходить до висновку, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 додаткове покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень та її особі.

Водночас, остаточне основне покарання ОСОБА_7 слід призначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що буде справедливим та відповідатиме його меті.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Виходячи з того, що апеляційним судом визнано призначене обвинуваченій додаткове покарання таким, що не відповідає тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень та її особі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторони захисту та сторони обвинувачення підлягають відповідно до задоволення та часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції - зміні з наведених вище мотивів.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, Волинський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Горохівського районного суду Волинської області від 28 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.1 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, без позбавлення права обіймати матеріально - відповідальні посади.

- за ч.3 ст.191 КК України із застосуванням ч.2 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавлення права обіймати матеріально - відповідальні посади.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавлення права обіймати матеріально - відповідальні посади.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий

Судді