Дата документу 28.03.2023
Справа № 334/1835/23
Провадження № 1-кп/334/434/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добре Жовтневого району Хабаровського краю, громадянина України, маючого неповну загальну освіту, офіційно непрацюючого, неодруженого, немаючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.11.2022 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

у кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

У період часу з 19:00 по 23:00 12.02.2023 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом подолання паркану, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом розбиття вікна проник до приміщення житлового будинку, з якого таємно викрав телевізор «Самсунг» UE22H5000AK, зарядний пристрій для авто «Лавіта», зарядний пристрій для гаджетів «hook», зварювальний інвертор ММА 250ДК «Сталь», автомагнітолу «Піонер» належні ОСОБА_6 .

Далі, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму 6910 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся в скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджений за вчинення корисливого злочину із застосуванням ст. 75 КК України, не працевлаштований, стабільного заробітку та сім`ї не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. В той же час маючи невідбуте покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 18.11.2022 року та у період іспитового строку.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

При цьому суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі №686/3226/20 щодо неможливості застосування ст. 75 КК України та звільнення від відбування призначеного судом основного покарання, яке підлягає приєднанню на підставі ст. 71 КК України.

На підставі викладеного суд приходить до переконання, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, слід призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд прийшов до переконання, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 18.11.2022 року та покарання, призначеного за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту обрання запобіжного заходу - з 24 лютого 2023 року.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: сумку із продуктами, пару гумових перчаток б/у, документи на ім`я ОСОБА_6 , пару тканевих перчаток б/у, телевізор «Самсунг» UE22H5000AK, зарядний пристрій для авто «Лавіта», зарядний пристрій для гаджетів «hook», зварювальний інвертор ММА 250ДК «Сталь», автомагнітолу «Піонер», металеву тачку сірого кольору, які належать потерпілому ОСОБА_6 повернути власникові.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2023 року у справі №334/154/23, на речові докази у кримінальному провадженні.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1