КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4073/2022 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2022 року,

за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2022 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 10 680 598 (десять мільйонів шістсот вісімдесят тисяч 598) грн. 79 коп. та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта, Балтський район, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, офіційно не працевлаштованого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 10 680 598 (десять мільйонів шістсот вісімдесят тисяч 598) грн. 79 коп.

Як вважає сторона обвинувачення, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження в частині визначення розміру застави.

Мотивуючи апеляційні вимоги прокурор зазначає, що розмір застави має бути співмірним розміру завданої кримінальними правопорушеннями матеріальної шкоди та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а відтак існує необхідність у застосуванні застави у розмірі, визначеному органом досудового розслідування у клопотанні.
Захисник у поданій ним апеляційній скарзі з доповненнями також просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити повністю та повернути внесену заставу. Крім того визнати незаконним затримання (тримання, ув`язнення) ОСОБА_8 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» в період з 03.10.2022 року по 04.10.2022 року після внесення за нього застави.
Як вважає сторона захисту, оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Адвокат зазначає, що слідчий суддя не проаналізував належним чином підстави для визнання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а матеріали, додані до клопотання слідчого, не містять жодного доказу наявності збитків та не вбачається чи були перераховані будь-які кошти, а також інші обставини кримінального правопорушення.

На думку захисника, матеріали клопотання не містять зазначення елементів складу злочину та жодної інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача у можливій причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення. Зокрема сторона захисту не погоджується з кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_8 кримінально-протиправного діяння за ч. 4 ст. 190 КПК України, оскільки не вбачає самого факту протиправного заволодіння чужим майном.

Захисник стверджує також, що органом досудового розслідування не була перевірена можливість користування сторонніми особами ноутбуком ОСОБА_8 , в якому слідством було віднайдено інформацію, що має значення для даного кримінального провадження.

Крім того захисник посилається на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначає, що усі твердження органу досудового розслідування з приводу наявності ризиків ґрунтуються на припущеннях.

Апелянт звертає увагу суду, що підозрюваний ОСОБА_8 є студентом, має відзнаки у навчанні та спорті, характеризується позитивно, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, однак слідчий суддя не розглянув всерйоз застосування більш м`якого запобіжного заходу, використав формальний підхід та обмежився застосуванням загальних фраз.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник стверджує про незаконність утримання ОСОБА_8 під вартою більше доби, оскільки заставу за підозрюваного було внесено 03.10.2022 року, в день постановлення оскаржуваного судового рішення. Разом з тим всупереч вимогам ст. 202 КПК України ОСОБА_8 було звільнено з-під варти наступної доби тобто 04.10.2022 року, що на думку захисника свідчить про незаконність ув`язнення підзахисного та тримання його під вартою.

Крім того апелянт посилається на порушення прав ОСОБА_8 на повагу до приватного і сімейного життя і на свободу пересування, оскільки оскаржуваною ухвалою останньому заборонено будь-яке спілкування з рідним дядьком ОСОБА_11 .

При цьому наголошує, що ОСОБА_11 та ОСОБА_8 не мають жодного відношення до ТОВ «Аслан-Р», компанії Jiangsu Provincial Foreign Trade Corp (КНР), АТ «Райфайзен банк Аваль» чи до укладення або виконання контракту № 7721 від 18.06.2021 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали власну апеляційну скаргу і просили її задовольнити, а проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив задовольнити апеляційні вимоги поданої ним апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи обох апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001025 від 17.08.2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

27.09.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.
30.09.2022 року старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 10 680 598 (десять мільйонів шістсот вісімдесят тисяч 598) грн. 79 коп.

03.10.2022 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста частково задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя всупереч доводам захисника перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України КК України. Вагомість даних щодо причетності підозрюваного до вчинення зазначених кримінальних правопорушень доведена прокурором та сумнівів щодо їх достатності не викликала.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - достатніх підстав (доказів), обґрунтованої підозри, поза розумним сумнівом.

Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчим суддею, судом (наприклад, статті 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 КПК України), так і слідчими, прокурорами (зокрема, статті 134, 271, 276 КПК України).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має бути співмірним зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/бо можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Враховуючи, що стандарт достатніх підстав (доказів) є нижчим ніж стандарту обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, доказів, які пов`язують підозрюваного до кримінального правопорушення, достатньо аби виправдати подальше розслідування та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними доказами.

Зокрема причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень на даному етапі досудового розслідування підтверджується: протоколами допитів свідків; відповідями ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ», ТОВ «ТРАНС-ОУШЕН ЕКСПРЕС», ТОВ «КОСКО ШИППІГ Лайнз (Україна)»; висновком Київського НДІСЕ від 02.08.2022 року; відповіддю Держпродспоживслужби від 31.12.2021 року; відповідями ТПП України від 20.12.2021 року; висновками Державного НДЕКЦ від 07.02.2022 року; протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 ; протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 ; відповідями Одеської митниці ДМС України від 05.10.2021 року, 08.10.2021 року, 15.12.2021 року; висновком Чергнігівського НДЕКЦ від 06.01.2022 року; протоколом огляд речей та документів від 13.01.2022 року та іншими матеріалами у їх сукупності.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Таким чином, доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, є безпідставними та спростовуються наданими до суду матеріалами.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки за останній рік 8 разів перетинав державний кордон у напрямку державного кордону із Республікою Молдова. Крім того не прибув на виклик слідчого та не повідомив причини свого неприбуття на 21.07.2022 року, хоча особисто отримав повістку про такий виклик. Крім того ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, покарання за вчинення яких передбачає позбавлення волі не менше 5 років, а відтак, залишаючись на волі, може уникати кримінальної відповідальності.

Ризик знищення, спотворення або приховування будь-яких речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обумовлений тим, що наразі у кримінальному провадженні не вилучено усі документи, зокрема не встановлено походження інших сертифікатів під час обшуку та їх дійсність.

Ризик незаконного впливу на інших учасників кримінального правопорушення пов`язаний з тим, що існує ймовірність, що підозрюваний може впливати на свідків, експертів у даному кримінальному провадженні.

Крім того підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя суду першої інстанції, в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , а також обставину, що останній, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання за вчинене, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може уникати виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання за їх вчинення навіть з урахуванням особи підозрюваного, який є студентом, має відзнаки у навчанні та спорті, характеризується позитивно, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи захисника за змістом апеляційної скарги про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність обставин, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у можливій причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження. Отже, твердження в апеляційній скарзі сторони захисту про незаконність висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Що стосується доводів сторони захисту стосовно незаконності тримання (ув`язнення) ОСОБА_8 після внесення застави.

В рамках наданих до апеляційного суду матеріалів здійснюється перегляд рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу в порядку ст. 309 КПК України. В ході судового розгляду з`ясовуються обставини, якими суд керувався при постановленні оскаржуваного судового рішення, перевіряються надані сторонами матеріали, вислуховуються пояснення сторін щодо обставин справи. За результатами розгляду справи колегія суддів апеляційної інстанції наділена повноваженнями вирішити питання щодо законності та обґрунтованості прийнятого слідчим суддею рішення. Однак питання щодо законності виконання цього рішення під час розгляду справи в порядку ст. 309 КПК України не входить до компетенції колегії суддів. За таких обставин не можуть бути прийняті до уваги доводи щодо затримання та утримування особи під вартою у разі виконання рішення суду, оскільки колегія переглядає зміст самого рішення, а не порядок його застосування.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора відносно розміру застави, визначеного слідчим суддею, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки вирішенню питання про необхідність тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Сума, що встановлюється для звільнення під заставу повинна бути належним чином обґрунтована і зафіксована в рішенні про заставу (Георгієв проти Болгарії п. п. 30, 31). А також повинні враховуватися кошти обвинуваченого (Хрістова проти Болгарії).

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

Вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Тобто в розумінні вимог ч. 6 ст. 12 КК України ч. 4 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою є особливо тяжким злочином.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах, визначених ч. 5 ст. 182 КПК України, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.»

ЄСПЛ відзначив, що відповідно до прецедентного права, гарантія, передбачена Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, покликана забезпечити явку обвинуваченого (підозрюваного) у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, на законних підставах, визначив йому заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

Такий розмір є відповідним і достатнім, у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів враховує дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , відсутність у нього офіційного місця роботи, врахувавши що останній на даний час є студентом та не має власного джерела доходів, у той же час оцінивши наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому приходить до висновку, що слідчий суддя правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та зможе утримати його від спроби вчинити інше кримінальне правопорушення, або переховуватись від органу досудового розслідування та суду, тобто забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги прокурора щодо недостатнього розміру визначеної слідчим суддею застави є безпідставними.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органом досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а визначена слідчим суддею застава зможе утримати його від спроби уникнення від виконання процесуальних обов`язків.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2022 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 10 680 598 (десять мільйонів шістсот вісімдесят тисяч 598) грн. 79 коп. та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення, залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4