Справа № 154/1812/22 Провадження №11-кп/802/658/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України. Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000236 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :
Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, з вищою освітою, не працюючий, раніше не судимий,
засуджений за ч.1 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі (500) п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.;
за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500грн.
Вироком вирішено питання речових доказів.

ОСОБА_7 визнаний винний та засуджений за те, що він в квітні 2022 року, маючи єдиний злочинний умисел, направлений на підроблення документів, що дають право виїзду за кордон, а саме тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, довідки військово-лікарської комісії, які в сукупності з паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон, надають право перетнути державного кордону України у період дії правового режиму воєнного стану, котрий ведений Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022, з наступними змінами, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, за допомогою комп`ютерної техніки, через мережу Інтернет, завантажив бланки тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії, на яких було зображення відтиску печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого роздрукував їх на кольоровому принтері та кульковою ручкою вніс у вказані бланки свої анкетні дані « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », а також недостовірні відомості про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку, засвідчив їх підробленими підписами військового комісара, голови та секретаря ВЛК, таким чином умисно виготовив підроблені офіційні документи тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії № Кр.19 від 06.04.2022, видані на ім`я ОСОБА_7 , з метою їх використання.

Крім цього ОСОБА_7 , 03.06.2022, близько 20 год. 00 хв., під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Устилуг» Волинської митниці Держмитслужби, що за адресою: вулиця Левінцова, 60, м. Устилуг Волинської області, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, будучи особою призовного віку, який не має права перетину державного кордону України у період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022, з наступними змінами, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, з метою незаконного перетину державного кордону України, надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме підроблене тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_7 , довідку військово-лікарської комісії № Кр.19 від 06.04.2022 року, які ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄРДПО НОМЕР_2 ), не видавалися та не посвідчувалися, чим використав завідомо підроблені документи.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 за ч.4 ст.358 КК України незаконним. Посилається на те, що згідно положень ч.2 ст.53 КК України, розмір штрафу визначається судом в межах від 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тоді як в порушення вказаної норми, суд призначив покарання ОСОБА_7 за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 4 ст.358 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн., за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., і на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500грн.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, прокурора, яка подану апеляційну скаргу підтримувала, просила вирок суду в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити в цій частині новий вирок, обвинуваченого, який апеляційну скаргу не заперечував, перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
За змістом положень ч.1 та ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 4 ст.358 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам та в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

Згідно приписів ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду щодо ОСОБА_7 лише в частині призначеного йому покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, врахувавши конкретні обставини вчинення кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав, раніше не судимий, а також обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність обрання ОСОБА_7 покарання за кожен вчинений ним кримінальний проступок у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання, за конкретних обставин у даному кримінальному провадженні, є необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції.

Розмір визначеного судом штрафу за ч.1 ст.358 КК України прокурором не оспорюється, як і не піддається сумніву правильність призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом застосування принципу поглинення менш сурового покарання більш суровим.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до санкції ч.4 ст.358 КК України, законодавець, серед інших, визначив покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами ч.2 ст.53 КК України встановлено, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Проте, даних вимог закону місцевий суд при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.358 КК України не дотримався, оскільки, призначивши обвинуваченому покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає вимогам закону.

Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом в цій частині нового вироку за правилами ст.420 КПК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.358 КК України, апеляційний суд, з огляду тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше не судимий, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відсутність обставин, які його обтяжують, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Що стосується покарання за ч.1 ст.358 КК України та остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, то в цій частині судом були повністю дотримані вимоги ст.ст.50, 65, 70 КК України, тому апеляційний суд призначає ОСОБА_7 за це кримінальне правопорушення покарання у виді штрафу у визначеному судом розмірі та визначає остаточне покарання ОСОБА_7 на підставі положень ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, і не є надто м`яким чи суворим.
Суд апеляційної інстанції вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;
за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді: