Справа № 496/2430/22
Провадження № 1-кп/496/262/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження № 0000012 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні від прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який відповідно до ч.5 ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 05.07.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був продовжений. Строк тримання під вартою обвинуваченого, встановлений ухвалою суду від 17.01.2023 року, закінчується 17.03.2023 року о 24:00 год, однак судове провадження не закінчено, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а тому строк дії запобіжного заходу необхідно продовжити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість і просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника. В свою чергу, у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити, посилаючись на його необґрунтованість.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви").

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права останнього, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зокрема прав потерпілих у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, він не одружений, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, переховувався, був оголошений у розшук, тому суд вважає, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховування від суду.

Крім того, ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, а саме 31.10.2016 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 121 КК України до 2 років позбавлення волі. Наведене свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Доказів зменшення чи зникнення ризиків, передбачених п.1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суду не надано.

Суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, зокрема домашній арешт, про застосування якого просили захисник і обвинувачений, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Разом з цим, наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор в судовому засіданні не довів.

Вислухавши пояснення прокурора, який просив продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , а також захисника та обвинуваченого, які просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, крім того враховуючи, що розгляд кримінального провадження не завершено, суд вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , строком на 60 днів.

Щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про що просив захисник ОСОБА_6 , суд вважає за неможливе застосувати цей запобіжний захід, оскільки на думку суду цей запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме: з 09.03.2023 року по 07.05.2023 року включно.

Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня проголошення, до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1