Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

під час розгляду у судовому засіданні кримінального провадження №758/10921/22 внесеному 31.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001751, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

де сторонами кримінального провадження є

зі сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту

обвинувачений ОСОБА_3 ,

та його захисник - адвокат ОСОБА_6 ,

за участю прокурора, обвинуваченого та його захисника,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001751 від 31 серпня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

17 січня 2023 року прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, оскільки відсутні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на які посилається прокурор.

Розглянувши клопотання, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Зокрема, ризиком того, що обвинувачений може переховуватись від суду є те, що він, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, може умисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, обвинувачений не має родини та роботи, що свідчить про відсутність соціальних зв`язків, раніше не судимий та молодого віку.

Враховучи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у суду є підстави дійти до висновку, що існують ризики втечі та вчинення інших кримінальних правопорушень, впливу на інших учасників процесу, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії розгляду і допит свідків ще не відбувався.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, про які вказує прокурор, продовжують мати місце

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 183-186, 194, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити дію існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч. 3 ст. 307 КК України, з 17 січня 2023 року до 17 березня 2023 року, включно.

Визначений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою суду від 25.11.2022 року розмір застави та встановлені раніше умови звільнення, у разі внесення застави, залишити без змін.

Строк дії ухвали визначити по 17 березня 2023 року включно або до постановлення нової ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу, або зміни обвинуваченим запобіжного заходу.

Копію ухвали направити у ДУ «Київський слідчий ізолятор» та вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Подільську окружну прокуратуру міста Києва.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 19 січня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1