Провадження № 1-кп/643/38/23
Справа № 643/150/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 05.01.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове, Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, у військовому званні «солдат», зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді - старший водій 1 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно, тимчасово, ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, 21.06.2022 самовільно залишив місце служби, місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (дислокувалися за адресою: АДРЕСА_2 ) та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

06.12.2022 солдат ОСОБА_5 добровільно та з власної ініціативи прибув до органу досудового розслідування - Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за адресою: м. Харків, вул. Є.Котляра. 7), де повідомив про себе і вчинений ним злочин.

Отже, солдат ОСОБА_5 незаконно відсутній на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, у період з 21.06.2022 по 06.12.2022, чим вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, а саме, самовільне залишення місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 06.01.2023 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до умов вказаної угоди, ОСОБА_5 зобов`язується повністю та беззастережно визнати свою вину в обсязі, викладеному у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, в ході судового провадження на підставі зазначеної угоди. Сторони угоди дійшли згоди про можливість пропонувати суду призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст.ст. 62,69 КК України та призначити за ч. 5 ст. 407 КК України покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, строком на 2 роки.

Згідно ч. 3 ст. 374 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні підтримали укладення угоди про визнання винуватості, просили її затвердити, при цьому обвинувачений підтвердив свою згоду на застосування узгодженого в угоді виду та розміру покарання.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 надав показання, згідно яких в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаявся та підтвердив вчинення ним злочину за вищевказаних обставин.

Крім того, на уточнююче запитання суду обвинувачений та захисник, кожен окремо, пояснили, що не заперечують правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ст. 470 КПК України, прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: 1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; 2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри); 3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; 4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є в тому числі забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Судом вивчалась особа обвинуваченого ОСОБА_5 та встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, за місцем військової служби характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого,активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні.

Сторонами угоди узгоджена міра покарання із застосуванням ст.ст. 62, 69 КК України, із урахуванням наявності низки обставин, які пом`якшують покарання, а саме, що ОСОБА_5 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, суд вважає, що в умовах дії військового стану відбування ним покарання в умовах дисциплінарного батальйону буде більш корисним для держави, аніж перебування в місцях позбавлення волі, а також, зважаючи на конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.ст. 62, 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не передбаченого санкцією ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки, що визначено сторонами угоди.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

За таких обставин, оскільки зміст зазначеної угоди про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, укладання угоди сторонами є добровільним, а підстави для відмови в затвердженні угоди відсутні, суд, керуючись засадами диспозитивності кримінального провадження, вважає за можливе затвердити угоду.

Згідно ухвали слідчого судді від 23.12.2022 р. застосовано до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.02.2023 року включно. Встановлено заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 49 620 гривень 00 копійок. Після внесення застави обвинуваченого ОСОБА_5 було звільнено з-під варти, він перебуває за місцем мешкання.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Також, враховуючи відсутність правових підстав для звернення застави внесеної за обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави, внесена застава підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили, а дію запобіжного заходу обраного ОСОБА_5 у вигляді застави до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, після набрання вироком законної сили припинити.

Речові докази суду не надавалися.

Процесуальних витрат у справі немає.

Керуючись ст. 2, 7, 337, 368-371, 374-376, 472, 474-475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 06.01.2023, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 62, 69 КК України, у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили - припинити.

Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заставу в сумі 49 620,00 грн. (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять гривень 00 копійок), яка була внесена на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області, згідно ухвали суду від 23 грудня 2022 року.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк тримання під вартою в період з 23 грудня 2022 року по 27 грудня 2022 року з розрахунку відповідно положень ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для ОСОБА_5 - протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1