Дата документу 02.03.2023Справа № 542/381/17
Провадження № 1-кп/554/196/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2 ,

присяжних - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарях - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

за участю прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченої - ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_12 ,

потерпілого - ОСОБА_13 ,

потерпілої - ОСОБА_14 ,

захисника потерпілої- ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000011 від 06.01.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Полтави, українки, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

1) 24.10.2007 Київським районним судом м.Полтави за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

2) 21.06.2010 Октябрським районним судом м.Полтави за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України із врахуванням вироку Київського районного суду м. Полтави від 24.10.2007 засуджена до 8 років позбавлення волі. 30.01.2014 рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова згідно ст. 82 КК України не відбуту частину 2 роки 5 днів замінено на обмеження волі. Звільнена 16.10.2015 умовно-достроково, не відбутий строк становить 10 місяців 13 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушення, правопорушень, передбачених п.п. 6,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,-

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом присяжних доведеним

05 січня 2017 року близько 16 год. обвинувачена ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка раніше вже вчинила умисне вбивство, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, рухалася в якості пасажира в автомобілі «таксі» із м.Полтава у напрямку смт.Нові Санжари Полтавської області разом із іншими пасажирами, в тому числі раніше не знайомою ОСОБА_16 , на якій помітила прикраси із металу жовтого кольору і дві жіночі сумки та в неї виник умисел на незаконне заволодіння вказаними речами.

Того ж дня, близько 17.00 години, прибувши до молодого насадження лісу, неподалік дачного кооперативу «Автомобіліст» в с.Пологи-Низ Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_11 , реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння речами ОСОБА_17 , з корисливих мотивів та метою подолання опору останньої, шляхом застосування насильства, небезпечного для життя особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи їх настання, витягла взятий із собою кухонний ніж з яким напала на ОСОБА_16 . При цьому нанесла їй два удари ножем в життєво важливу ділянку тіла - шию, чим спричинила, згідно висновку судово-медичної експертизи № 5 від 06.02.2017 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, у вигляді: колото-різаної рани (№1) в області шиї зліва, яка іде в глибину раньовим каналом в направленні зліва направо, наскрізно, довжиною 10,5 см з крововиливами по ходу раньового каналу, утворюючи колото-різану рану (№2) в області шиї справа; колото-різана рана на межі середньої та нижньої третини шиї спереду по центру, яка іде вглибину раньовим каналом довжиною 4,7 см з крововиливами по ходу раньового каналу в направленні спереду назад, незначно справа наліво, ушкоджуючи трахею і закінчується в м`яких тканинах шиї, в результаті чого розвинулась гостра кровотеча з послідуючим розвитком геморрагічного шоку, внаслідок чого остання померла на місці.

Смерть ОСОБА_16 настала чере згеморрагічний шок, який розвинувся на фоні гострої кровотечі в результаті колото-різаних поранень в області шиї з ушкодженням трахеї.

Окрім того, ОСОБА_11 під час нападу заподіяла ОСОБА_16 :

-садно в області лоба справа, синець в області правої щоки, синець в області шиї зліва, синець в області середньої третини правого п`ястя по задній поверхні, синець в області середньої третини 4-го пальця правої кисті по задній поверхні, садно в області лівої кисті по задній поверхні в проекції 4-го п`ястно- фаланогового з`єднання, садно в проекції 4-го п`ястно-фаланогового з`єднання по задній поверхні лівої кисті, синець в області проекції лівого ліктьового суглоба по задній поверхні, садно в області 5-го пальця правої кисті утворились в результаті дії тупих предметів, які діяли у вищевказані області не менше дев`яти разів, в строк на протязі доби до моменту смерті і у своїй сукупності, як і окремо, за ступенем тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, стосовно живої особи;

-два садна в скроневій області справа, два садна в області перед правою вушною раковиною, садно в області спинки носа справа, два садна в області лоба по центру, два садна в області лоба по центру краю росту волосся утворились в результаті дії предметів, якими могли бути нігті пальців рук людини, чи схожі за характеристикою предмети, які діяли в процесі шкрябання вісім разів. Дані ушкодження могли утворитись в строк на протязі доби до моменту смерті і у своїй сукупності , як і окремо, за степенем тяжкості відносяться до ЛЕГКИX тілесних ушкоджень, стосовно живої особи;

-садно в області шиї середньої третини шиї по центру і вправо утворились в результаті дії предмета, яким міг бути ланцюжок, комір одягу, чи інший схожий за характеристикою предмет, який діяв в області шиї в процесі протягування. Дане ушкодження могло утворитись на протязі доби до моменту смерті і за ступенем тяжкості відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, стосовно живої особи.

Подолавши таким чином супротив потерпілої, ОСОБА_11 умисно, незаконно заволоділа належними ОСОБА_16 речами, а саме: ланцюгом зі срібла, вкритим позолотою вагою 10 грам вартістю 300 грн; ланцюгом зі срібла, вкритим позолотою вагою 10 грам вартістю 300 грн; хрестиком зі срібла, вкритого позолотою вагою 5 грам вартістю 200 грн; браслетом зі срібла з позолотою вагою 5 грам вартістю 800 грн; парою золотих сережок вагою 1.87 грама проби 585 вартістю 1963, 50 грн; однією золотою сережкою вагою 0,5 грама проби 585 вартістю 500 грн; золотою каблучкою проби 585 вагою 2,5 грама вартістю 2000 грн; золотою каблучкою вагою 1 грам проби 585 вартістю 1000 грн; срібною каблучкою вагою 3 грама вартістю 500 грн; жіночою сумкою чорного кольору з шкірозамінника вартістю 300 грн; грошима в сумі 3000 грн; мобільним телефоном «Кіоті» чорного кольору вартістю 1500 грн; сім-картою оператора МТС вартістю 40 грн; спортивною сумкою сірого кольору вартістю 400 грн; жіночою хутровою шапкою чорного кольору з сірим бобоном вартістю 600 грн.

Викраденими речами розпорядилася на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 13 403, 50 грн.

Кваліфікація дій обвинуваченої судом присяжних

Суд присяжних кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечний для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та за п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Докази на підтвердження встановлених судом присяжних обставин

Допитана в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_11 , свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала частково. Зазначала, що дійсно вчинила вбивство ОСОБА_16 , але під психологічним тиском ОСОБА_18 . Обвинувачення за ч.4 ст. 187 КК України не визнає взагалі, оскільки не мала наміру вчиняти розбій.

Пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї померла малолітня донька, внаслідок чого вона втратила почуття реальності. 05 січня 2017 року вона разом з ОСОБА_18 прийшли до центрального ринку м.Полтави, де ОСОБА_18 комусь зателефонувала домовляючись з кимось про зустріч, і через деякий час вони зустрілись з ОСОБА_16 та ОСОБА_19 повідомила, що її необхідно прибрати. ОСОБА_18 викликала таксі та вони приїхали в с.Пологи Новосанжарського району Полтавської області до дачного кооперативу. ОСОБА_18 попрохала принести лопату та взяти ножа. Вони разом з потерпілою направились до лісу, ОСОБА_18 вказала місце під ялинкою, де мало бути закопане золото, ОСОБА_16 почала копати, а ОСОБА_18 дивилась на ОСОБА_11 та натякала на вбивство. ОСОБА_11 накинулась з заду на потерпілу ОСОБА_16 з ножем, між ними зав`язалась боротьба, обвинувачена ножем нанесла два удари в область шиї потерпілої. Потім зняла з ОСОБА_16 золоті прикраси та сумку, які спочатку залишила у себе. Оскільки таксі вже не було, вони пішки направились у напрямку Нових Санжар Полтавської області і по дорозі ОСОБА_11 викинула ножа. В с.Зачепилівка найняли таксі. Приїхавши в м.Полтава, під`їхали до ломбарду, ОСОБА_18 пішла здавати золоті прикраси. Потім поїхали додому до ОСОБА_18 , де вона забрала сина і всі поїхали в Нові Санжари Полтавської області, далі пішли до лісу, де залишили потерпілу. Остання була мертва, її сховали на нежитловій дачі. В подальшому поїхали на квартиру ОСОБА_18 в смт. Нові Санжари Полтавської області, де перебрали речі потерпілої, які знаходились в сумках, там виявили 800 грн, браслет, пару сережок, мобільний телефон, все це вона віддала ОСОБА_18 , собі до сумки ОСОБА_11 поклала документи потерпілої та дві пластикові картки, які потім викинула.

При оцінці показань ОСОБА_11 суд присяжних враховує досліджений в судовому засіданні протокол проведення слідчого експерименту від 08.01.2017 року з фототаблицею (а.с.134-164 том 1), під час якого ОСОБА_11 розповідає про першу зустріч 05.01.2027 року з ОСОБА_16 , як помітила на ній золоті прикраси та у неї виник умисел на вбивство даної особи для заволодіння золотом, оскільки вона не мала коштів на поховання померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 доньки. Також ОСОБА_11 в подробицях розповідає та під фото фіксацію показує обставини вчинення злочинів.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_11 щодо неправомірних дій працівників поліції під час проведення досудового розслідування були предметом перевірки уповноважених органів та не знайшли свого підтвердження. (а.с.130-134 том8).

Аналізуючи показання обвинуваченої, суд звертає увагу на те, що під час допиту обвинувачена ОСОБА_11 періодично плуталась у показаннях, змінювала їх, намагаючись викривити та використати на власну користь.Зокрема, обвинувачена спочатку пояснювала, що під час досудового розслідування не повідомляла і не зверталась із відповідними заявами стосовно тиску на неї з боку ОСОБА_18 , оскільки жаліла її, потім повідомила, що боялась її. Розповідала, що була залежна матеріально від ОСОБА_18 , однак на питання чи була домовленість у неї з ОСОБА_18 про вбивство потерпілої в обмін на допомогу з похороном доньки завжди заперечувала.

Повідомлені обвинуваченою ОСОБА_11 відомості, згідно з якими вона заперечувала свою провину у розбої та наявності корисливого мотиву на вбивство, є суперечливими, непослідовними, алогічними, в зв`язку з чим суд розцінює їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намір уникнути покарання за вчинене, а тому до уваги приймає їх тільки в тій частині, в якій вони об`єктивно узгоджуються з іншими доказами та їм відповідають.

Зокрема, судом присяжних приймаються до уваги її показання в частині ствердження про її присутність на місці події злочину, пояснення, що перед тим як піти в ліс вона взяла з собою ніж, визнання нею факту заподіяння потерпілій ОСОБА_16 двох ножових поранень, факт заволодіння нею з потерпілої прикрас та забирання сумок безпосередньо після вбивства.

Інтерпретація ж обвинуваченою обставин причин вчинення правопорушень, судом оцінюється критично з підстав алогічності та очевидної надуманості, крім того, це спростовується також і сукупністю досліджених в суді та оцінених відповідно до вимог закону доказів, показань потерпілих та свідків.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 пояснила, що вона мама вбитої ОСОБА_16 , 1974 р.н. Близько 15.30 год. 05.01.2017 року вона останній раз спілкувалась з донькою по телефону, після чого зв`язок з нею припинився, телефон не відповідав. 07.01.2017 потерпіла звернулась із заявою про зникнення дочки у поліцію, де їй повідомили, що ОСОБА_16 знайдено мертвою на території Новосанжарського району.

ОСОБА_14 зазначила, що ніколи не зможе пробачити ОСОБА_11 у вчиненні вбивства її доньки, в якому остання не розкаюється. Просила призначити їй покарання у виді довічного позбавлення волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 зазначив, що він є сином вбитої ОСОБА_16 . Також пояснив, що його мама працювала на центральному ринку в рибному павільйоні. Останній раз він її бачив 05.01.2017 року на початку 6 години ранку. Вона збиралась на роботу. Була одягнута в темну спортивну курточку до коліна та спортивну шапку «adidas». Мама відкрито носила на собі прикраси, а саме: сережки, ланцюжок з позолоти, 3-4 каблучки із позолоти і золота. Зі слів її співробітників по ринку йому відомо, що до ОСОБА_16 на робоче місце на ринку 05.01.2017 року декілька разів приходили дві жінки з якими вона в подальшому поїхала на таксі, хоча йому вона не повідомляла, що кудись збирається. Ввечері йому зателефонувала бабуся ОСОБА_14 і повідомила, що не може дозвонитись до ОСОБА_16 . Він набрав маму після 17.00 год., але телефон був поза зоною. Наступного разу вже впізнав іі труп.

Зазначав, що за весь час розгляду кримінального провадження ОСОБА_11 надавала неодноразово брехливі покази, вигадувала нові версії, вона робить винними усіх крім себе. Своїми вчинками вона залишила двох дітей без матері. Свою вину у вбивстві визнає лише через безвихідне становище у зв`язку із наявними доказами. Жодних емоцій співчуття чи розкаяння вона не має. Вбивство вчинила вдруге, що свідчить про відсутність відповідних висновків. Просив призначити їй покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки перебуваючи на волі вона може повторити свої вчинки знову.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що з ОСОБА_11 її познайомив чоловік у 2016 році. Після смерті дочки ОСОБА_11 , вони зустрілись і до них приєдналась ОСОБА_16 , чоловіка якої знала ОСОБА_11 05.01.2017 вона разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_16 приїхали на автомобілі служби таксі із м.Полтава до с.Пологий-Низ Новосанжарського району до дачного кооперативу «Автомобіліст» близько 17 год. Взявши у будинку лопату, всі троє пішли до лісу за 1 км від території кооперативу відкопувати золото, яке, як стверджувала ОСОБА_16 , було там зарито. ОСОБА_16 та ОСОБА_11 копали по черзі та почали сваритись, а вона відійшла від них сходити в туалет. Коли почула якесь хрипіння, підбігла та побачила лежачу обличчям донизу ОСОБА_16 , а на ній сиділа ОСОБА_20 в руках з ножем у крові. ОСОБА_16 хрипіла і чутно було дзюрчання крові. ОСОБА_11 проговорювала: «ще мене якась наркоманка буде навчати як поводитися з дитиною, мені втрачати нічого». ОСОБА_21 побігла до села, а ОСОБА_11 її наздогнала, у руках її був ніж, тому остання боялась і просила залишити її живою. В подальшому ОСОБА_11 під час руху ніж викинула в лісопосадку. В подальшому на автомобілі таксі приїхали до м.Полтава, ОСОБА_11 дала їй прикраси ОСОБА_16 щоб та здала їх до ломбарду. Заїжджали до ОСОБА_18 додому, забрали їх сина та знову поїхали на дачу. Наступного ранку ОСОБА_21 повідомила чоловіку про те, що сталось і він подзвонив у поліцію.

Надані пояснення свідком ОСОБА_18 повністю співпадають із наданими нею поясненнями під час слідчого експерименту 07.01.2023 року (а.с.170-182 том1).

На показання обвинуваченої ОСОБА_22 щодо причетності до вчинення інкримінованих їй злочинів також ОСОБА_18 , суд зазначає, що відповідно до ст. 337 КПК України розгляд справи проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта . Правом під час судового розгляду змінити обвинувачення в бік погіршення становища особи, висунення додаткового обвинувачення наділений лише прокурор, який цим не скористався.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 повідомив, що знав раніше сім`ю ОСОБА_19 та ОСОБА_24 , так як, працюючи таксистом, неодноразово возив їх по замовленням. У січні 2017 року підвозив ОСОБА_18 , ОСОБА_24 та третю жінку, яка була з ними, яку раніше він не знав,на дачу в ОСОБА_25 та залишив їх там. Про те що сталось дізнався у поліції.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив, що працював єгерем, на автомобілі здійснював об`їзд мисливських угідь Новосанжарського ЛГ. Вранці 06.01.2017 року близько обіду біля дачного кооперативу «Автомобілістів» він побачив на снігу на дорозі сліди крові та волочіння по яких доїхав до дачі. На території подвір`я дачі у сараї побачив ноги та виявив тіло, подзвонив керівництву та у поліцію. Також помітив не великі за розміром сліди взуття з каблуком і без. Працівники поліції знайшли шапку в лісі, сказали, що на місці самого вбивства, фотографували все.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 зазначив, що підтримує покази надані під час досудового розслідування. На даний час вже не все пам`ятає. Пояснив, що він надавав послуги таксі на власному автомобілі. На початку 2017 року ввечері в с.Зачепилівка до нього підійшли ОСОБА_18 та ОСОБА_11 , яких він знав як клієнтів таксі. Він їх возив у ломбард, до банкомату зняти гроші, у похоронне бюро та на дачу. В м.Полтаві в районі «Браїлки» викидали якісь речі в пакетах в мусорний контейнер.

Також в судовому засіданні прослухано аудіо запис з допитом свідка ОСОБА_18 в судовому засіданні в Полтавському районному суді Полтавської області, який пояснював, що він є чоловіком ОСОБА_18 та знайомий з ОСОБА_11 , бо остання тривалий термін проживала у їхній квартирі та на дачі, а її брат ОСОБА_28 перебував з ним в місцях позбавлення волі та йому 3000 доларів. З померлою ОСОБА_29 був знайомий, оскільки він разом із її чоловіком ОСОБА_30 перебував у місцях позбавлення волі.06.01.17 зранку йому подзвонила дружина та сказала, щоб він приїхав до неї у м. Полтаву, та що на дачу у с.Пологи Низ приїжджала поліція. Він, дружина, їх син і ОСОБА_11 заїхали у кафе покормити сина. Дружина та ОСОБА_11 були якісь дивні, нічого не їли. Коли спілкувався з дружиною, вона повідомила, що ОСОБА_16 поїхала з ними на дачу, де ОСОБА_11 вбила її у лісі, що вона нічого йому одразу не сказала, бо ОСОБА_11 їй погрожувала вбивством.

Незважаючи на фактично невизнання своєї винуватості ОСОБА_11 , її винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України підтверджується сукупністю обставин, встановленими в судовому засіданні, доказами, повністю дослідженими та перевіреними безпосередньо судом присяжних в процесі розгляду даного кримінального провадження:

- протоколом огляду від 06.01.2017р. з фото таблицями та схемою координат, відповідно до якого під молодими деревами сосни і берези у середині посадки, поблизу залізодорожнього переїзду «Бабенкове» Південної залізниці у с.Пологи-Низ Новосанжарського району Полтавської області, за 40 м від ґрунтової дороги виявлено яму в піску неправильної форми 30х40 см, глибиною 30 см. Перед даною ямою прилегла до неї територія із витолоченою травою, на якій знайдено матерчату шапку білого кольору з написом «adidas», на поверхні якої маються каплі речовини бурого кольору. Поряд із шапкою на снігові виявлено сліди червоного кольору неправильної форми і недопалки сигарет білого кольору з написом «LM FAINAHT» та «LD AMPEP». Від описаного місця на снігу маються сліди волочіння із відбитками слідів взуття та слідами речовини бурого кольору, дані сліди ведуть на південь по вкритій снігом ґрунтовій дорозі до дачного кооперативу «Автомобіліст», зокрема до ділянки площею 0,06 га із господарськими будівлями, яка перебуває у занедбаному стані. Серед них є будівля дерев`яного сараю розміром 3х4 м з незачиненими дверима, посеред якого на підлозі виявлено труп жінки на спині. Відразу при вході на ґрунті знаходиться жіночий чобіток типу «снігоступи» біло-рожевого кольору, на трупі маються куртка темно-синього кольору, светр світло-жовтого кольору та інше. Поверхні ступні чисті, на правій кисті маються дві каблучки з жовтого та білого кольору з написом «Спаси и Сохрани», в області шиї зліва мається рана лінійної форми, схожа рана в області шиї праворуч та границі середньої і нижньої третини спереду, також в області середньої третини шиї рана лінійна, яка йде перпендикулярно основній осі тіла. Перші рани проникаючі. Труп жінки направлено до Новосанжарського відділення бюро СМЕ. В ході огляду вилучено для подальших досліджень недопалки сигарет, фрагменти предметів зі слідами РБК, два гіпсові зліпки слідів взуття, пару жіночих чобіток, шапку білого кольору. (а.с.67-100, том 1);

- постановою про визнання речовими доказами: шапки білого кольору з написом «Адідас», недопалок сигарети LM, недопалок сигарети LD, 5 слідів РБК виявлених на місці та в лісі, фрагмент клейонки з РБК, пара жіночого взуття (сапог), два гіпсові зліпки слідів взуття від 06.01.2017р.(а.с.101, том 1);

- протоколом огляду від 06.01.2017р. з фото таблицями (а.с.102-107, том 1);

- протоколом огляду від 07.01.2017р. з фото таблицями, згідно якого біля будинку №5 на вул. Баленка у м.Полтава у контейнері для сміття виявлено жіночі джинсові штани синього кольору з плямами речовини бурого кольору, на правій халяві яких є механічне пошкодження схоже на розріз, а також виявлено сумочку шкіряну чорного кольору, які вилучено для подальших досліджень. (а.с.108-113, том 1);

- протоколом огляду від 07.01.2017р. з фото таблицями, згідно яких свідок ОСОБА_27 показав на місце, де 06.01.2017 року близько 15.30 год. під час руху з смт. Решетилівка до смт. Нові Санжари, в с.Стовбина Долина зупиняв свій автомобіль та де виходила ОСОБА_11 і куди пішла. На вказаному місці біля будинку їдальні Стовбинодолинської загальноосвітньої школи на вул. Шкільній у с. Стовбина Долина Новосанжарського району Полтавської області під снігом виявлено прозорий полімерний пакет з написом рожевим кольором «Добрим людям», у якому було виявлено: пластикову банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , пластикову картку «Raiffeisen Bank Aval» № НОМЕР_2 , свідоцтво про хрещення на імя ОСОБА_31 ІНФОРМАЦІЯ_4 , картку платника податків на імя ОСОБА_16 , два квитка на автобус з нашаруванням речовини червоного кольору, бірку від ювелірних прикрас сережок, шматки з розірваною палітуркою паспорту громадянина України, які вилучено для подальших досліджень.(а.с.113а-124, том 1);

- ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.01.2017р. про обрання запобіжного заходу ОСОБА_11 згідно якої ОСОБА_11 підозрювалась у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України. В судовому засіданні, за участі свого захисника, ОСОБА_11 свою причетність до вчинення вказаного злочину визнала повністю та надала відповідні пояснення. Підозрювана та її захисник клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали в повній мірі, про причетність ОСОБА_18 не повідомляла, своє затримання не оспорювала (а.с. 125-126, том 1);

- протоколом затримання підозрюваної ОСОБА_11 від 07.01.2017р. з фото таблицями, згідно якого працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України, 07.01.2018 року о 00.59 год., затримано ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за підозрою у вчиненні злочину, та під час особистого обшуку на ній виявлено светр чорний по типу гольф, штани чорні, жилетка матерчата, куртку чорну укорочену, взуття жіноче світло-коричневого кольору, на поверхні лівого чобітка порвано матерію, які в подальшому вилучено. ОСОБА_11 роз`яснено підстави затримання, а також її права та обов`язки. Затримання та вилучення речей проводилося в присутності понятих, що підтверджується їх підписами. Також протокол затримання містить підпис захисника адвоката ОСОБА_32 . Крім того, затриманою ОСОБА_11 власноручно у протоколі зазначено про те, що з підставами затримання, правами і обов`язками та змістом протоколу вона ознайомлена, зауважень не має (а.с. 127-132, том 1);

- заявою ОСОБА_18 про надання дозволу на проведення слідчих дій від 08.01.2017р. (а.с. 133, том 1);

- протоком проведення слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_11 , в смт. Нові Санжари від 08.01.2017р. з фото таблицями, згідно якого остання показала та повідомила, що 05.01.2017 вона разом із ОСОБА_33 зустрілася із потерпілою на базарі у м.Полтава, після чого на автомобілі таксі поїхали до дачних будинків у Бабенковому поблизу с.Пологи. Під час поїздки підозрювана помітила на незнайомій для неї жінці ювелірні прикраси, які вирішила забрати після убивства. Діставшись до належної ОСОБА_18 дачної ділянки підозрювана непомітно взяла ніж та відійшовши від дачного кооперативу до лісопосадки за 1 км вона і потерпіла почали почергово копати лопатою під молодими деревами, а ОСОБА_18 у цей час відійшла. Коли підозрювана залишилися наодинці із незнайомою жінкою, то накинулася із ножем на останню, зав`язалася боротьба, у ході якої ОСОБА_11 ножем нанесла два поранення в шию (одне в кадик, друге в ямку на шиї), після чого потерпіла почала хрипіти. Після повернення ОСОБА_18 із потерпілої вона зняла ювелірні прикраси (три сережки, два ланцюжки, один з яких із хрестиком), дві сумочки. Потім обвинувачена разом із ОСОБА_18 поїхали до м.Полтави, де на вул. Калініна остання здала прикраси до ломбарду. Повернувшись на місце боротьби помітили, що незнайома їй жінка вже була мертва. ОСОБА_11 перетягнула труп по снігу до сараю на закинутій дачній ділянці. ОСОБА_18 була разом із нею, проте відмовилася допомагати перетягувати труп. Наступного ранку близько 8-9 години ранку обвинувачена, дізнавшись, що труп жінки виявлено працівниками поліції, вирішила позбавитися речей загиблої. Вона дістала із сумочки потерпілої паспорт, ідентифікаційний номер, свідоцтво про хрещення і пластикові банківські картки. Паспорт потерпілої порвала і викинула у вбиральні кафе у Решетилівському районі, а після виїзду із Решетилівського району на подвір`ї школи у якомусь селі викинула свідоцтво про хрещення, дві пластикові картки та ідентифікаційний номер потерпілої. Далі під час руху на автомобілі ближче до ОСОБА_34 викинула пачку з-під сигарет із біжутерією потерпілої, яку не прийняли в ломбарді. Ножа позбулася відразу, викинувши його в ліс поблизу місця злочину. Штани, які були в крові, та дві сумочки потерпілої викинула 06.01.2017 у сміттєвий бак у районі вул. Баленка в м.Полтава, куди заїжджала разом із ОСОБА_18 (а.с.134-164, том 1);

- протоколом огляду від 07.01.2017 року з фототаблицями, згідно якого ОСОБА_18 добровільно видала для огляду лопату по типу «каперська», на металевій частині якої є нашарування землі, а на держаку виявлено нашарування речовини бурого кольору. Лопату вилучено для проведення подальших досліджень. ( а.с. 166-169, т. 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_18 від 07.01.2017р. з фото таблицями, згідно якого ОСОБА_18 повідомила, при яких обставинах ОСОБА_11 вчинила вбивство ОСОБА_16 та показала де це сталось, та де вони сховали труп ОСОБА_16 (а.с.170-182, том 1);

- ухвалами про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів які містять інформацію про надання телекомунікаційних послуг щодо абонентського номера від 31.01.17р. (а.с.183-184, 187-188, том 1);

- протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 28.02.2017р. (а.с.185, 189, том 1);

- описами речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (ас.186, 190, том 1);

- характеризуючими матеріалами на обвинувачену ОСОБА_11 (а.с.191-200, том 1);

- вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 21.06.2010р. та ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 03.03.2011р. відносно ОСОБА_11 . Так, згідно вироку Октябрського районного суду м.Полтави від 21 червня 2010 року, 04.09.2008 року ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, умисно вбила ОСОБА_35 , шляхом нанесення двох поранень шиї та обличчя кухонним ножем, п`ятнадцяти ударів правою ногою в область голови, поранення правої руки та множинних поранень правої та лівої руки. Указаний вирок має значення для кваліфікації дії обвинуваченої ОСОБА_11 та відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 88 КПК України підтверджує її підготовку та обізнаність, потрібні для вчинення вбивства. (а.с.201-203; 204-207, том 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2017р. та довідкою до нього, згідно яких свідок ОСОБА_23 впізнав на фото №2 по зовнішніх ознаках, формі обличчя та інших рисах голови, очах, носу, тулубу ОСОБА_11 , яку декілька раз возив разом із ОСОБА_36 на автомобілі таксі. (а.с. 215-216, 217 том 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2017р. та довідкою до нього, згідно яких свідок ОСОБА_23 впізнав на фото №3 по формі обличчя, зачісці та загальним рисам Ніколаєнко Віту, яку знав давно, неодноразово возив на автомобілі таксі (а.с. 218-219, 220 том 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2017р. та довідкою до нього, згідно яких свідок ОСОБА_37 впізнав на фото №3 по формі обличчя, зовнішнім ознакам ОСОБА_18 , яка 05.01.2017 біля 19 год. здала під заставу ланцюг зі срібла до відділення ломбарду ПТ «Климчук і компанія «Ломбард Капитал»» за адресою: м. Полтава вул. Івана Мазепи, 33-а. (а.с. 221-222, 223 том 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2017р. та довідкою до нього, згідно яких свідок ОСОБА_23 впізнав на фото №3 по зовнішніх ознаках рис та форми обличчя ОСОБА_16 , яку він 05.01.2017 підвозив з м. Полтава до селища Бабенкове Новосанжарського району(а.с. 226-227, 228 том 1);

- ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтавивід 20.02.2017р. про накладення арешту на майно ОСОБА_11 (а.с. 232-233, том 1);

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 14.03.2017р., наступних речей:шапку білого кольору з написом «Адідас», недопалок сигарети ЛМ, недопалок сигарети ЛД 5 слідів РБК на місцевості та в лісі, фрагмент клейонки з РБК, пара жіночого взуття (сапог), два гіпсових зліпка слідів взуття; кофту синього кольору, штани матерчаті чорно-сіро-синього кольору, куртку балонієву чорного кольору, пару взуття по типу жіночих сапожок чорного кольору належні ОСОБА_18 ; зрізи нігтьових пластин лівої та правої кисті,зразки волосся ОСОБА_16 ; джинси синього кольору з слідами РБК належні ОСОБА_11 , жіночу сумочку чорного кольору належну ОСОБА_16 ; пластикову банківську картку «Приватбанк» НОМЕР_1 VISA GOLD; пластикову банківську картку «Raiffaisen Bank Aval» НОМЕР_3 , з написом Vololymyr Saveliev Pension»; свідоцтво про хрещення у вигляді книжки ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , картка платника податків ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 НОМЕР_4 ; два автобусні квитки: ВВО № 846702, № НОМЕР_5 ; бірка від прикрас; сережки БО 36137542/3; 8 шматків з розірваної палітурки з паспорту громадянина України; светр чорний типу «гольф», штани чорні, желетку матерчату, куртку чорну «наш», сапожки жіночі замшеві світло-коричневого кольору належні ОСОБА_11 ; лопату; кров з під нігтів ОСОБА_11 ; металевий ніж, які передані до камери зберігання речових доказів при Новосанжарському ВП ГУ НП в Полтавській області. (а.с. 234-235, том 1);

- висновком експерта № 5 від 06.02.2017 рокуз фото таблицями, згідно якого смерть ОСОБА_16 настала внаслідок геморагічного шоку, що розвинувся на фоні гострої крововтрати в результаті колото-різаних поранень в області шиї з ушкодженням трахеї. (а.с. 242-245, 246-250, том 1);

- висновком експерта № 149 судово-медичної експертизи групи крові гр. ОСОБА_11 (а.с. 1-2, том 2);

- висновком експерта № 5-а (додаткова) судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_16 , згідно якого в протоколі проведення слідчого експерименту від 08.01.2017 року ОСОБА_11 вказала на локалізацію, кількість та механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , що не протирічать об`єктивним судово-медичним даним, виявленим в процесі проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_16 (а.с. 3, том 2);

- висновком експерта № 35-МК судово-медичної експертизи, речових доказів ОСОБА_16 , згідно якого, враховуючи механізм утворення колото-різаних ушкоджень на клаптиках шкіри та джинсових штанах ОСОБА_16 та конструктивні властивості наданого на експертизу ножа, можливо допустити, що колото-різані ушкодження та пошкодження могли утворитись від дії клинка ножа наданого на дослідження. (а.с. 28-30, том 2);

- актом комплексної судово- психолого-психіатричної експертизи № 40 від 27.01.2017 р. гр. ОСОБА_11 відповідно якого обвинувачена на час інкримінованого їй діяння не знаходилася в стані фізіологічного афекту або в іншому особливому емоційному стані, який міг істотно вплинути на її свідомість і поведінку, під дію ч. 2, 3 ст.ст. 19, 20 КК України не підпадає, може постати перед слідством та судом, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Даний висновок є детально обґрунтованим, містить: анамнез життя; анамнез хвороби, згідно якого, ОСОБА_11 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває; дослідження психічного стану, згідно яких на час експертизи ОСОБА_11 скарг на психічне здоров`я активно не вказувала; дослідження неврологічного стану; дослідження соматичного стану. Таким чином, експертами вичерпно досліджені дані про особу обвинуваченої і підстав сумніватися в даному висновку, з огляду також на поведінку ОСОБА_11 в судовому процесі, не має підстав. Крім того, виклик експерта є правом, а не обов`язком суду. Підстав для роз`яснення означеного висковку експерта суд не вбачає. (а.с.41-48, том 2);

- протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 07.01.2017р., згідно якого потерпіла ОСОБА_14 у трупі невідомої жінки по формі обличчя, тіла, шраму від кесерового розтину, нігтям і волоссю впізнала свою доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 111-112; т 2).

- протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 07.01.2017р., згідно якого потерпілий ОСОБА_13 у трупі невідомої жінки за формою обличчя, статури, кольором волосся, рисами обличчя впізнав свою матір ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 113-114; т 2);

- повідомленням ПТ «Климчук і компанія «Ломбард Капитал»» від 25.01.2017 за вих.№207/17-ю, яким підтверджено звернення до ломбарду ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в період часу з 01.01.2016 по час надання інформування. Зокрема, 05.01.2017 вказаним клієнтом в ломбарді, що розташований на вул. Івана Мазепи, 33-а, за договором фінансового кредиту отримано кредит в розмірі 289 грн. під заклад ланцюга зі срібла 925 проби загальною вагою 27,64 гр. Клієнтом прострочено передбачений договором строк повернення ломбарду суми отриманого кредиту та нарахованих відсотків. (а.с.115 т2).

Вказані докази, які є належними, допустимими та достовірними, в сукупності з показаннями свідків, не довіряти яким у суду немає жодних підстав, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченою ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, а також повністю спростовують показання обвинуваченої щодо своєї невинуватості наданих в судовому засіданні, які є недостовірними та необ`єктивними, такими що суперечать фактичним обставинам справи встановлених судом присяжних в ході розгляду кримінального провадження, доказам наданими стороною обвинувачення, а тому суд не бере їх до уваги, та вважає, що такі показання обвинуваченої є спробою уникнути кримінальної відповідальності.

Разом із тим, враховуючи невизнання своєї вини обвинуваченою та посилання її захисника на недопустимість наданих стороною обвинувачення доказів, слід зазначити наступне.

Стаття 87 КПК України визначає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.

Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченомустаттею 89 КПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно приписів частин 2 та 3 статті 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Частиною 1 статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з положень ч. 1ст. 86 КПК України допустимість доказів - це придатність їх для використання у кримінальному процесі за формою. Вимогами допустимості доказів є законність джерела, способу отримання доказів, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій, належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів.

Так, жоден доказ обвинувачення чи захисту не має наперед визначеної сили серед інших доказів, і такі докази, підлягають врахуванню судом на рівні з іншими доказами у справі.

Отже, для прийняття відповідного процесуального рішення оцінка доказів повинна проводитися не тільки з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а і в їх сукупності, з урахуванням достатності та взаємозв`язку, без відокремлення один від одного в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Доводи захисника про те, що протокол затримання є недопустимим доказом є безпідставними, з огляду на наступне.

Вказівку про те, що фактичне затримання ОСОБА_11 відбулось о 20 год. 57 хв., а складання протоколу про затримання було розпочато пізніше о 00 год. 59 хв., суд до уваги не приймає, оскільки норми кримінального процесуального законодавства не вимагають складення протоколу затримання в ту ж годину, в яку особу було затримано. Зокрема, ч. 5 ст. 208 КПК вказує на саму обов`язковість складення протоколу затримання із зазначенням у ньому години і хвилини затримання, що означає, що КПК допускає випадки, коли фактичне затримання особи і складення протоколу можуть не співпадати у часі з урахуванням певних умов. Крім того, в протоколі затримання особи чітко вказана година та хвилина затримання ОСОБА_11 , а також підстави затримання, передбачені п.2 ч.1 ст. 208 КПК України. (а.с.127-128 т1).

Крім того, відповідно вимогам ч.1 ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з протоколу затримання ОСОБА_11 від 07.01.2017 року уповноваженою особою у присутності двох понятих були виконані вимоги закону, тобто ОСОБА_11 роз`яснено підстави її затримання та у вчиненні якого кримінального правопорушення вона підозрюється, у тому числі, її права та обов`язки, забезпечено право на захист шляхом виклику адвоката з Центра безоплатної правової допомоги про що мається підпис адвоката ОСОБА_32 . Затриманою ОСОБА_11 власноручно у протоколі зазначено про те, що з підставами затримання, правами і обов`язками та змістом протоколу вона ознайомлена, зауважень не має. До того ж саме 07.01.2017 року судом їй було обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Крім того стороною захисту не надано даних щодо оскарження підстави, оформлення чи процедури затримання під час проведення досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження.

В постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17 зазначено, що вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК України до наданих сторонами доказів, Верховний Суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.08.2022 у справі №756/10060/17 констатувала, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п.«с» ч.3 ст.6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п.«d» ч.3 ст.6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст.8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч.1 ст.63 Конституції України).

Наведене вище вказує, що органом досудового розслідування не були порушені норми статей КПК, які регулюють порядок затримання особи та його оформлення настільки щоб прийти до висновку про недопустимість отриманих у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, протокол затримання, огляду речей вилучених під час затримання, є достовірними і цілком належними та допустимими доказами.

Суд присяжних за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_11 , знаходилася на місці вчинення злочинів, мала мотив і умисел та вчинила особливо тяжкі злочини, за що повинна нести кримінальну відповідальність, передбачену п.п. 6,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Підстав вважати кваліфікацію дій обвинуваченої невірною не вбачається.

У Постанові Пленуму Верховного суду України від 06.11.2008 року № 10 «Про судову практику в справах про злочини проти власності» роз`яснюється, що під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства.

Якщо під час розбою потерпілого було умисно вбито, то дії винної особи належить кваліфікувати за сукупністю злочинів за ч.4 ст. 187 і п. 6 ч.2 ст. 115 КК України.

Аналогічні роз`яснення місить і Постанова Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», зокрема, що за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди.

Так, відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», у разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст.187 КК України, як ідеальна сукупність злочинів.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання суд присяжних відповідно до статей 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами, збитки не відшкодовані, особу обвинуваченої, яка свою вину визнала частково, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченої.

Зокрема, суд присяжних враховує, що обвинувачена ОСОБА_11 раніше судима, в тому числі за ч.1 ст. 115 КК України, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеристику її особи, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи і доходу, її поведінку як під час скоєння злочинів, так і після цього, ставлення до скоєного, яке, на думку суду, є проявом відсутності усвідомлення суспільної небезпечності наслідків свого діяння.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, передбачені ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлені.

У відповідності до п.п. 2 та 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів, ураховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків). Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема, цінність тих суспільних відносин, на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання, форма і ступінь вини, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також із урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд присяжних у відповідності до положень ст. 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує, що обвинувачена раніше неодноразово судима, на шлях виправлення не стала, а вчинила нові особливо тяжкі злочини. Враховуючи тяжкість вчинених нею злочинів, вік обвинуваченої, стан її здоров`я, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_11 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає за можливе призначити їй покарання в межах санкції ч. 4 ст. 187 у виді позбавлення волі з конфіскацією майна та в межах санкції п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, яке вважає необхідним та достатнім для її виправлення, а також попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.

Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного і однакового застосування вказаної норми, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», довічне позбавлення волі призначається лише у випадках, спеціально передбачених КК України і за умови, що суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк. Призначення цього покарання повинно мотивуватись у вироку з обов`язковим наведенням обставин, які, на думку суду, перешкоджають застосуванню позбавлення волі на певний строк.

Тобто обставиною, яка зумовлює призначення довічного позбавлення волі й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи злочинця. Вона визначається сукупністю всіх зібраних у справі даних, що стосуються вчиненого злочину, особи винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. На таку небезпеку можуть, зокрема, вказувати: наявність у вчиненому діянні декількох із альтернативно передбачених диспозицією ознак відповідного складу злочину; відсутність обставин, що пом`якшують покарання тощо.

Отже, суд, враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, зокрема, за вчинення особливо тяжкого злочину пов`язаного з позбавленням життя людини, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, її ставлення до вчиненого, яке судом сприймається як спроба уникнути відповідальності та найсуворішого покарання, відсутність її каяття у скоєному, оскільки, на думку суду, у судовому засіданні з боку обвинуваченої не було висловлення жалю з приводу вчиненого та бажання хоча б якимось чином виправити ситуацію, що склалась, обставини, за яких було вчинено кримінальні правопорушення та які за своїм характером відносяться до особливо тяжких злочинів.

Суд присяжних, прийшовши висновку про схильність ОСОБА_11 до вчинення насильницьких злочинів, приймаючи до уваги тяжкість наслідків вчинених кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпеку, відсутність пом`якшуючих обставин, а також приймаючи до уваги позицію потерпілих щодо призначення ОСОБА_11 покарання у виді довічного позбавлення волі, вважає за необхідне призначити обвинуваченій найсуворіше покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України.

З метою законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, перевиховання та виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд присяжних дійшов висновку про призначення ОСОБА_11 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна, передбаченого санкцією п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

На переконання суду присяжних будь-який інший вид покарання, окрім довічного позбавлення волі, не забезпечить мету покарання у виді виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нею нових злочинів та відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.

Крім того, суд не позбавлений права призначити ОСОБА_11 довічне ув`язнення зважаючи, що попередній вирок у дані справі було скасовано в тому числі з урахуванням апеляційної скарги прокурора щодо м`якості покарання.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Мотиви інших рішень

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення судових експертиз у розмірі 527,76 грн. підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Керуючись статтями 370, 373, 374, 615 КПК України, суд присяжних,

у х в а л и в :

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначити їй покарання:

- за ч.4 ст. 187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;

- за п.п.6,13 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (редакції Закону « 838-VІІІ від 26.11.2015р.) зарахувати ОСОБА_11 строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 07.01.2017 р. по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 02 березня 2023 року.

До набрання вироком суду присяжних законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_11 на користь держави 527,76 грн. судових витрат.

Долю речових доказів по справі, які знаходяться у камері зберігання речових доказів при Новосанжарському ВП ГУ НП в Полтавській області, вирішити згідно ст. 100 КПК України, а саме:

1) недопалок сигарети ЛМ, недопалок сигарети ЛД 5 слідів РБК на місцевості та в лісі, фрагмент клейонки з РБК, два гіпсових зліпка слідів взуття, зрізи нігтьових пластин лівої та правої кисті, зразки волосся ОСОБА_16 , лопату, кров з під нігтів ОСОБА_11 , металевий ніж, - знищити.

2) шапку білого кольору з написом «Адідас», пара жіночого взуття (сапог), кофту синього кольору, штани матерчаті чорно-сіро-синього кольору, куртку балонієву чорного кольору, пару взуття по типу жіночих сапожок чорного кольору належні ОСОБА_18 ; джинси синього кольору з слідами РБК належні ОСОБА_11 , жіночу сумочку чорного кольору належну ОСОБА_16 , пластикову банківську картку «Приватбанк» НОМЕР_1 VISA GOLD; пластикову банківську картку «RaiffaisenBankAval» НОМЕР_2 VISA, з написом VololymyrSavelievPension», свідоцтво про хрещення у вигляді книжки ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , картка платника податків ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 НОМЕР_4 , два автобусні квитки: НОМЕР_6 , № НОМЕР_5 , бірка від прикрас, сережки БО 36137542/3, 8 шматків з розірваної палітурки з паспорту громадянина України, светр чорний типу «гольф», штани чорні, желетку матерчату, куртку чорну «наш», сапожки жіночі замшеві світло-коричневого кольору належні ОСОБА_11 , повернути власникам.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити засудженій право подати клопотання про помилування.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 Присяжні: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5