У Х В А Л А
Іменем України

07 грудня 2022 року

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

За участю

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кіровоград Кіровоградської області, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, з вищою освітою, офіційно працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4, ч.5 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 06.01.2022 року,-
В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва, надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000003 від 06.01.2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4, ч.5 ст.191 КК України.
У клопотанні зазначено, що Слідчим відділом Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 06.01.2022 року за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.4, ч. 5 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в.о.директора КП "Ватутінськінвестбуд» ОСОБА_4 , перший заступник директора КП "Ватутінськінвестбуд» ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з службовими особами ПП "Сучасні будівельні технології-12", а саме комерційними директорами підприємства ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також з фізичними особами підприємцями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили факт розтрати бюджетних коштів у великих та в особливо великих розмірах під час виконання робіт з капітального ремонту спортивних майданчиків в парку «Муромець» Деснянського району міста Києва, а також внесли завідомо неправдиві відомості в офіційні документи, що спричинило тяжкі наслідки.
01.12.2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Кіровоград Кіровоградської області, одруженому, маючому на утриманні двох малолітніх дітей, з вищою освітою, офіційно працевлаштованому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч.5 ст. 191 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновками судової будівельно-технічної, судово-економічної експертиз, оглядами місць подій, договорами про капітальний ремонт спортивних майданчиків в парку «Муромець» в Деснянському районі м. Києва, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, платіжними дорученнями, листами Департаменту земельних ресурсів та Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва, проведеним аналізом руху коштів по рахункам КП «Ватутінськінвестбуд» та ПП «СБТ-12», повідомленнями про початок будівельних робіт, інформацією з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку :62:206:0022, розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, наказами про призначеннями на посади підозрюваних.

Підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та конфіскацією майна. .
У клопотанні прокурор посилається на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Зважаючи на обґрунтованість підозри, а також суворість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, оскільки після введення воєнного стану, останній маючи ділові та побутові контакти на території столичного регіону, будучи військовозобов`язаним, перетинав державний кордон України, використовуючи систему «Шлях», що свідчить про те, що ОСОБА_4 і в подальшому шляхом внесення себе в систему «Шлях» може будь-який момент, перетнути державний кордон України, також останній має у власності автомобіль, що надає йому можливість протягом 24-х годин, не користуючись громадським транспортом виїхати за межі України. Окрім того, майновий стан ОСОБА_4 не відповідає фактичній власності та способу його життя та надає останньому реальну можливість тривалий час проживати закордоном. Перебуваючи на свободі ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити засоби носіїв електронної інформації, які йому належать, та документи, у яких міститься інформація, яка окремо або у своїй сукупності може вказати на протиправну діяльність підозрюваного, щодо розтрати та подальшого привласнення бюджетних грошових коштів, їх розподілу та легалізації. Вільно пересуваючись, підозрюваний може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженню шляхом особистих зустрічей та телефонних розмов із свідками у даному кримінальному провадженні, а також з іншими підозрюваними, вживати заходи для незаконного впливу на них і перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання із показанням інших осіб у справі, надавати поради з врахуванням обставин справи, що стали йому відомі після набуття статусу підозрюваного, схиляти до дачі завідомо неправдивих показань під час досудового розслідування. Фактичний майновий стан підозрюваного ОСОБА_4 вказує на неофіційні та протиправні джерела доходу, який маючи доступ до бюджетних коштів на систематичній основі здійснював їх розтрату та подальше привласнення. Вказані обставини свідчать, що ОСОБА_4 обґрунтовано може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, та спробує вчинити інше кримінальне правопорушення, перш за все, передбачене ч.2 ст.366 КК України.
Таким чином, на думку прокурора до ОСОБА_4 необхідно застосувати найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 3355 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9004820 гривень.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання, просила обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в розмірі 9004820 гривень, в обґрунтування необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навела ті обставини, що існує обґрунтована підозра у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того повідомила, що підозра є обґрунтована та підтверджується зібраними у справі матеріалами. Зауважила, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого і особливо тяжкого кримінального правопорушення пов`язаного з розтратою бюджетних грошових коштів.
Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення зазначеного клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри. Також вказував на відсутність доказів, на вказані у клопотанні прокурора ризики, з приводу того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Також захисником долучено до матеріалів справи характеризуючи документи щодо ОСОБА_4 , який раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, є волонтером, має багато подяк та нагороджений медаллю «За сприяння Збройним Силам України».
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання, вказав, що не має наміру ухилятися від слідства, а те, що він у період воєнного стану перетинав державний кордон, то це було пов`язано з його роботою волонтера.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши наявні у розпорядженні матеріали, вважає за доцільне вказати на таке.
В судовому засіданні судом встановлено, що в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000003 від 06.01.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4, ч.5 ст.191 КК України.
Згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом 01.12.2022, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Кіровоград Кіровоградської області, одруженому, маючому на утриманні двох малолітніх дітей, з вищою освітою, офіційно працевлаштованому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4, ч.5 ст.191 КК України.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як зазначено у положеннях ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зав`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
При вирішенні питання про доцільність застосування запобіжного заходу, також необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Оскільки поняття «обґрунтована підозра» у національному законодавстві не визначене, то, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд має враховувати позицію Європейського Суду з прав людини, відображену у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) відповідно до якого «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Кущ проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).
Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, його формулювання містить інформацію про те, що ОСОБА_4 дійсно при встановлених досудовим слідством обставинах міг вчинити інкриміновані йому правопорушення, тобто наявна обґрунтована підозра у злочинах, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років та від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 178 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає про чотири таких ризики.
Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.4, ч.5 ст. 191 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких та за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років та строком до 12 років. Зважаючи на обґрунтованість підозри, а також суворість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити засоби носіїв електронної інформації, які йому належать, та документи, у яких міститься інформація, яка окремо або у своїй сукупності може вказати на протиправну діяльність підозрюваного, щодо розтрати та подальшого привласнення бюджетних грошових коштів, їх розподілу та легалізації, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також впливати на інших учасників кримінального провадження.
При визначенні ймовірності переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України слід враховувати тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини. При цьому, цей фактор не є визначальним.
Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що існує ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду.
Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Втім, для всебічної оцінки обставин справи, слідчий суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.
Ризик незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_4 особисто відомі свідки та інші підозрювані у кримінальному провадженні. Водночас, підозрювані ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та свідки на яких посилається прокурор, як на осіб, які мають безпосереднє відношення до обставин вчинення кримінального правопорушення, на даний час надали пояснення по суті кримінального правопорушення, вагомих доказів, які б свідчили, що ОСОБА_4 об`єктивно може впливати на інших підозрюваних або свідків, з боку прокурора надано не було, тому слідчий суддя приходить до переконання, що вказаний ризик з боку прокурора, який необхідно запобігти шляхом вжиття відповідного заходу забезпечення кримінального провадження, доведений не був.
Ризик знищити, сховати або спотворити засоби носіїв електронної інформації, які належать підозрюваному, та документи, у яких міститься інформація, яка окремо або у своїй сукупності може вказати на протиправну діяльність підозрюваного, щодо розтрати та подальшого привласнення бюджетних грошових коштів, їх розподілу та легалізації, на думку слідчого судді з боку прокурора доведений не був. Так, відомості за вказаним кримінальним провадженням внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще в січні 2022 року, тобто слідство триває майже одинадцять місяців, по кримінальному провадженню проведено обшукі, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_4 та інших підозрюваних, та за місцем праці, вилучені документи фінансово-господарської, бухгалтерської діяльності комунального підприємства, аналогічні документи приватних організацій, на підставі яких проведено ряд експертиз, ОСОБА_4 та іншим підозрюваним повідомлено про підозру, що свідчить про надуманість прокурора про приховування з боку ОСОБА_4 , якісь інших доказів, а саме носіїв електронної інформації, які як окремо так і у своїй сукупності можуть вказати на протиправну діяльність, як ОСОБА_4 , так і інших підозрюваних.
Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, прокурор обґрунтував лише майновим станом ОСОБА_4 , при цьому наведене у клопотанні не збігається з долученими до клопотання письмовими матеріалами щодо вартості належного ОСОБА_4 майна та періоду його придбання, що свідчить про недоведеність вказаного ризику.
Отже, слідчим суддею встановлено наявність одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною.
Щодо доводів сторони захисту: щодо суті підозри, тобто вчинення кримінального правопорушення будуть перевірятися в судовому засіданні складом суду під час судового розгляду справи по суті та їм буде надана відповідна правова оцінка, з огляду на те, що слідчому судді на момент розгляду клопотання не надається весь обсяг доказів у кримінальному провадженні.
При розгляді клопотання прокурор довів обставини передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не довів обставин передбачених, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім того, під час розгляду даного клопотання слідчим суддею не було встановлено достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України і на які вказує прокурор у судовому засіданні, а саме те, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Прокурором у судовому засіданні та у клопотанні не було надано суду відповідних, беззаперечних доказів відповідної аргументації, що у своїй сукупності дозволять зробити висновок про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК та необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи конкретні обставини справи та дані про особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, раніше не судимий, має визначене місце проживання у м. Києві, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним, приходжу до висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Щодо розміру застави, про призначення якого просить прокурор, то слідчий суддя зазначає, що відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Таким чином, для обрання розміру застави вищого за встановлені у ч.1 ст.182 КПК України межі, прокурор має довести наявність виключних випадків.
Відповідно до п.16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до кримінально-процесуального кодексу України» слідчому судді необхідно врахувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.
З клопотання прокурора та додатків до нього не вбачається обґрунтування наявності виключного випадку та необхідності призначення застави у розмірі, що перевищує максимальний розмір для тяжкого та особливо тяжкого злочину, прокурором взагалі не надані повні дані, щодо майнового стану підозрюваного ОСОБА_4 , є лише наявність формального посилання на тяжкість злочину в якому останній підозрюється та його специфіку.
Посилання в клопотанні сторони обвинувачення на неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів є формальним, ґрунтується на припущеннях.
Тяжкість злочину та суворість покарання, яке загрожує особі в разі визнання особи винним, не може слугувати єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу. Те, що особа підозрюється у вчиненні злочину певної тяжкості, формально переліченими ризиками ст. 177 КПК України, з чим пов`язує прокурор неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, самі по собі не свідчать про неможливість уникнення встановлених ризиків шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Враховуючи вказане, а також те, що прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який на думку слідчого судді, із урахуванням викладеного вище в достатній мірі здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194,196, 197, 309, 395, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:
-прибувати за вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;
-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або робити;
-утримуватись від спілкування з підозрюваними та свідками в даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну
Строк дії обов`язків покласти строком на 2 місяця, тобто до 07 лютого 2023 року включно.
Підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під підпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0000003.
Ухвала підлягає оскарженню в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1