Справа №378/1005/20 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2601/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 24 січня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, освіта вища, працюючого прибиральником ЖБК «Голосіївський», військовозобов`язаного, раніше не судимого,

визнано винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Застосовано до ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнено його від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком вирішено цивільні позови потерпілих, питання щодо процесуальних витрат та речових доказів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, ОСОБА_7 , 03 січня 2020 року, близько 14 години, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21099», в якому знаходились пасажири: батько ОСОБА_10 , брат ОСОБА_10 та знайомий ОСОБА_11 , рухався з с. Винарівка до смт. Ставище Київської області. Їдучи за вказаним напрямком, ОСОБА_7 заїхав на територію авто-заправочного комплексу № НОМЕР_1 ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» (далі АЗК), що знаходиться на 127 км + 700 м автодороги Київ-Одеса, для дозаправки автомобіля, та зупинився поруч з сьомою колонкою. Далі, до автомобіля підійшов оператор даного АЗК - ОСОБА_12 , який виконуючи свої функціональні обов`язки, з метою дотримання правил безпеки згідно інструкцій АЗК, запропонував ОСОБА_7 виконати його вимогу щодо залишення пасажирами салону автомобіля. Однак, дану вимогу ОСОБА_7 виконувати відмовився, обурився та почав висловлюватися в бік ОСОБА_12 нецензурною лайкою, при цьому самовільно взяв до рук заправочний пістолет, та після чергового зауваження з боку ОСОБА_12 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з приводу заправки автомобіля газом, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область обличчя. Даним діянням ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді контузії правого очного яблука та струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичного експерта №9 Д від 03.02.2020р., відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів.

Крім цього, 03.01.2020р., близько 14 години, ОСОБА_7 , продовжуючи перебувати на території авто-заправочного комплексу № НОМЕР_1 ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» (далі АЗК), що знаходиться на 127 км + 700 м автодороги Київ-Одеса, після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , затіяв сварку з директором АЗК - ОСОБА_13 , який вийшов із приміщення комплексу для коректного урегулювання та припинення конфлікту. Не дійшовши згоди, сварка між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 переросла у конфлікт, в ході якого останній вирішив побити директора, та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, повалив ОСОБА_13 на землю, та наніс кілька ударів руками в область голови. Внаслідок свого протиправного діяння, ОСОБА_7 спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі зліва та струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичного експерта №11 Д від 20.03.2020р., відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Також, просить повторно дослідити наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази.

Зазначає, що вирок є незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що в ході судового розгляду судом відмовлено у задоволенні клопотання захисника про дослідження доказів. Разом з тим, необхідність повторного дослідження доказів була зумовлена встановленням факту їх недопустимості з тим підстав, що вони зібрані слідчою Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_14 , яка не мала повноважень на здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000009 від 04.01.2020 року.

Зазначені стороною захисту обставини не були належним чином перевірені та досліджені судом першої інстанції, натомість докази, на недопустимості яких наполягала сторона захисту, були покладені в основу обвинувального вироку.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити, прокурора, яка не заперечувала щодо задоволення клопотання, вислухавши думку представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто суд, встановивши наявність передбачених законом, зокрема ст. 49 КК України, підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, зобов`язаний прийняти таке рішення, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, злочин, який інкримінується ОСОБА_7 , а саме ч. 2 ст. 125 КК України було вчинено 03 січня 2020 року, у відповідності до ст. 12 КК України його віднесено до нетяжких злочинів.

Станом на час розгляду матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 минуло понад 3 роки з дня вчинення інкримінованого йому злочину.

При цьому, перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено достатніх та належних доказів, які б вказували на те, що обвинувачений ОСОБА_7 ухилявся від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні відсутні докази того, що перебіг давності зупинявся або переривався.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 як обґрунтоване необхідно задовольнити, вирок скасувати, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження - закрити.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ставищенського районного суду Київської області від 24 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України - скасувати.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: