Справа № 132/315/23
Провадження №1-кп/132/211/23
Вирок

Іменем України

13 березня 2023 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 18 січня 2023 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Селти Селтинського району Удмуртії, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, розлученого, непрацевлаштованого, судимого 05 серпня 2022 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 72 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 будучи судимим 05 серпня 2022 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 72 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, ОСОБА_6 діючи умисно, посягаючи на встановленні чинним законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст.7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995 року, будучи особою, яка періодично вживає наркотичні засоби, та яка протягом року була засуджена за ст.309 КК України, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, на початку жовтня 2022 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у лісі в селі Гущинці Хмільницького району Вінницької області, незаконно придбав, зірвавши знайдений кущ рослини коноплі, який переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де висушив, таким чином виготовивши речовину рослинного походження, помістив її до білого поліетиленового пакету та незаконно зберігав на літній кухні вказаного домоволодіння, для власного вживання без мети збуту. Вподальшому, 18.01.2023 року працівниками поліції відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, у літній кухні на грубі, за місцем проживання ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено білий поліетиленовий пакет із вмістом висушеної речовини рослинного походження, ззовні схожої на коноплю, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-23/1390-НЗПРАП від 23.01.2023 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 63,48г.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно на початку жовтня 2022 року перебуваючи у лісі в селі Гущинці Хмільницького району Вінницької області, зірвав знайдений кущ рослини коноплі, яку переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який висушив, виготовивши таким чином наркотичний засіб, який помістив до білого поліетиленового пакету, та зберігав на літній кухні свого домоволодіння, для власного вживання, без мети збуту. 18.01.2023 року даний поліетиленовий пакет із наркотичним засобом, який лежав у літній кухні на грубі, був виявлений та вилучений працівниками поліції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.2 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією ж статтею, правильно кваліфіковані органом досудового розслідування.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесено до нетяжкого злочину, раніше судимий 05 серпня 2022 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 72 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, під час якого вчинив нове кримінальне правопорушення, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, розлучений, офіційно непрацевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає, є щире каяття.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 67 КК України, при призначенні покарання обставиною, яка його обтяжує, визнається, зокрема, рецидив злочинів.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях особи повторності, сукупності, рецидиву злочинів та про їх правові наслідки, необхідно керуватися перш за все положеннями статей 32-35 КК України, а також мати на увазі, що на вирішення зазначених питань можуть впливати й інші положення КК України, зокрема ті, які передбачені статтями 4, 5, 9, 13-17, 29-31, 44-49, 88-91, 106, 108, пунктами 9, 10, 13, 17 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України, а також відповідні положення чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно статті 34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Ознаками рецидиву є: вчинення особою двох чи більше самостійних одиничних кримінальних правопорушень; нове кримінальне правопорушення має бути вчинено особою в період, коли вона вважається такою, що має судимість за раніше вчинене кримінальне правопорушення; кримінальне правопорушення, за яке особа має судимість, і кримінальне правопорушення, вчинене нею під час цієї судимості, мають бути умисними.

Оскільки відповідно до частини першої статті 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був засуджений 05 серпня 2022 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/1437/22 за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 72 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, судимість за який не знята і не погашена у встановленому законом порядку.

Тобто, маючи не зняту і не погашену судимість згідно вироку Калинівського районного суду Вінницької області від 05.08.2022 року у справі № 132/1437/22, обвинувачений ОСОБА_6 знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке утворює з попереднім злочином, рецидив злочинів, що свідчить про наявність обтяжуючої покарання обставини відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України, яка має бути врахована при призначенні покарання винному.

Згідно статті 50 КК України, рішення суду про призначення покарання з-поміж інших завдань повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень статті 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Частиною шостою статті 368 КПК України встановлено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09.10.2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала на те, що суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Суд роз`яснив, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Прокурор ОСОБА_7 у своїй промові, під час виступу у судових дебатах просила визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 05.08.2022 року у справі № 132/1437/22, та остаточно призначити йому покарання за сукупністю вироків у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Проте суд цілком не може погодитися з такою позицією, з огляду на наступне.

Так, дійсно наркоманія та незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів належать до глобальних проблем сучасності. Цим явищам притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками для здоров`я не лише конкретної особи, а й всього населення, а також для економіки та суспільства. Суспільна небезпека цих злочинів визначається насамперед поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. Тому особи, які вчиняють ці злочини, повинні понести адекватне та справедливе покарання.

Однак, прокурор визначаючи остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, які ОСОБА_6 має відбувати реально, на переконання суду, з достатньою повнотою не врахувала вимоги статті 65 КК України, зокрема не взяла до уваги дані щодо особи ОСОБА_6 , який за місцем свого проживання характеризується виключно з позитивної сторони, а також обставини кримінального провадження (кількість наркотичних засобів, які він придбав, виготовив та зберігав без мети збуту), та наявність обставини, що пом`якшує його покарання (щире каяття), не звернула уваги на те, що ОСОБА_6 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (є учасником бойових дій), а також на те, що при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що передусім метою покарання засудженого є його виправлення та виховання.

Отже, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, особи обвинуваченого, суд приходить до висновку щодо призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення, а саме за ч.2 ст.309 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 05.08.2022 року у справі № 132/1437/22, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, оскільки дане покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 23 січня 2023 року у справі № 132/206/23, на поліетиленовий пакет білого кольору із вмістом речовини рослинного походження, зеленого кольору, схожої на коноплю, накладений арешт.

З урахуванням вимог процесуального закону, та беручи до уваги, що в застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 23 січня 2023 року у справі № 132/206/23, на поліетиленовий пакет білого кольору із вмістом речовини рослинного походження, зеленого кольору, схожої на коноплю.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме білий поліетиленовий пакет із вмістом висушеної речовини рослинного походження, ззовні схожої на коноплю, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-23/1390-НЗПРАП від 23.01.2023 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 63,48г., які згідно постанов слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 від 19.01.2023 року та від 24.01.2023 року, визначено зберігати в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно знищити.

Відповідно до частини 4 статті 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування призначалося та проводилося дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, розмір якого згідно довідки про витрати на проведення експертизи відповідно до висновку № СЕ-19/102-23/1390-НЗПРАП від 23.01.2023 року, становить 1510грн.24коп.

З урахуванням цього, витрати на залучення експерта згідно висновку № СЕ-19/102-23/1390-НЗПРАП від 23.01.2023 року у розмірі 1510грн.24коп., підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 374 КПК України, в разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.

Оскільки фактичне виконання судового рішення, яким особу засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі, починається з моменту затримання особи на виконання вироку суду, а тому в резолютивній частині вироку необхідно вказати, що початок строку відбування покарання необхідно рахувати з моменту затримання особи на виконання вироку.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Згідно частин 1, 2 статті 374 КПК України, вирок суду складається зокрема зі вступної частини, у якій зазначаються дата та місце його ухвалення.

За роз`ясненнями, викладеними в узагальнені Верховного Суду України від 01.08.2004 року «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення», суди повинні керуватися положенням про те, що датою постановлення вироку є день його підписання складом суду, незалежно від тривалості часу, протягом якого відбувалася нарада суддів, а місцем його постановлення місто чи інший населений пункт, де це фактично мало місце.

Оскільки днем підписання вироку є 13.03.2023 року, то датою його постановлення є саме цей день.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2022 року у справі № 132/1437/22, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 на виконання вироку суду.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме білий поліетиленовий пакет із вмістом висушеної речовини рослинного походження, ззовні схожої на коноплю, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-23/1390-НЗПРАП від 23.01.2023 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 63,48г., які згідно постанов слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 від 19.01.2023 року та від 24.01.2023 року, визначено зберігати в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 23 січня 2023 року у справі № 132/206/23, на поліетиленовий пакет білого кольору із вмістом речовини рослинного походження, зеленого кольору, схожої на коноплю - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта згідно висновку № СЕ-19/102-23/1390-НЗПРАП від 23.01.2023 року у розмірі 1510грн.24коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя