КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/9404/22 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2095/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю:прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого у ТОВ «СЕАНС БУД» зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначенойому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно вироку 23.02.2022 приблизно о 22 год. 27 хв., водій ОСОБА_8 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Mazda3» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись у четвертій (крайній лівій) смузі проїзної частини вул. Хрещатик у м. Києві зі сторони Європейської площі, наближався до регульованого перехрестя з вул. Майдан Незалежності, на якому був увімкнений червоний (забороняючий рух в його напрямку) сигнал світлофору. В свою чергу, попереду зазначеного автомобіля, на проїзній частині вул. Хрещатик, перед перехрестям з вул. Майдан Незалежності, на червоний (забороняючий рух) сигнал світлофору, виконуючи вимоги п. 8.10 Правил дорожнього руху України, зупинились попутні невстановлені досудовим слідством автомобілі, які розташувались перед дорожньою розміткою 1.12 Правил дорожнього руху України «стоп-лінія» в другій та третій смугах відповідно. В цей час, водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «Ford Fusion» р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Майдан Незалежності у м. Києві зі сторони вул. Михайлівської, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Хрещатик, на зелений (дозволяючий рух в його напрямку) сигнал світлофору, на якому продовжив рух, виконуючи маневр повороту ліворуч. Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, підпункту «а» п. 2.9, підпункту «е» п. 8.7.3, п. 8.10 та п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_8 виявились у тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування автомобілем марки «Mazda3» р.н. НОМЕР_1 , в процесі чого рухаючись по вул. Хрещатик у м. Києві, зі швидкістю 66,88 ± 2,67 км/год, яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год., створив своїми односторонніми діями для себе умови, в яких був позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни та постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, маючи об`єктивну змогу своєчасно виявити увімкнення червоного (забороняючого рух в його напрямку) сигналу світлофору та зупинити керований ним транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія» Правил дорожнього руху України, спостерігаючи, як у другій та третій попутних смугах, попереду нього зупинились невстановлені в ході досудового слідства автомобілі, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, відволікся від керування транспортним засобом, внаслідок чого, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу здоров`ю громадян, виїхав на регульоване перехрестя вул. Хрещатик та вул. Майдан Незалежності у м. Києві на червоний (забороняючий рух в його напрямку) сигнал світлофору та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ford Fusion» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 . В результаті даної дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля марки «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої кисті, косого перелому діафізів 2, 3 п`ясних кісток лівої кисті (зі зміщенням уламків) які у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вищевказаними діями ОСОБА_8 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Захисник обвинуваченого не погоджуючись із призначеним покаранням подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34.000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Захисник зазначив, що потерпіла підтвердила відшкодування їй обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди, про що є розписка в матеріалах а.с. 106, неодноразово просив вибачення, цікавився її самопочуттям, вона просила суд при призначенні ОСОБА_8 покарання не позбавляти його волі. Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено. Вказане свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого та сторона захисту просить про застосування ст.69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, думку прокурора та потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції обставин, що обтяжують покарання, не встановив. Обставинами, що пом`якшують покарання встановив визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та каяття обвинуваченого, оскільки він визнав свою вину, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, відшкодував заподіяну шкоду. Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Частиною 1 статті 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім визначених випадків, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. При цьому, вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення. Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер допущених порушень Правил дорожнього руху, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставин, що пом`якшують покарання, дані про особу винного, однак не встановив достатніх підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання. З таким висновком погоджується колегія суддів, враховуючи, що ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в нічний час сів за кермо автомобіля та з перевищенням швидкості рухався центром міста Києва, наражаючи таким чином своїми діями на небезпеку не тільки себе і потерпілу, але і оточуючих. Апеляційний суд приймає до уваги позицію потерпілої, яка просила не позбавляти обвинуваченого волі, проте при вирішенні цього питання вона не є вирішальною. Обставини, що характеризують особу обвинуваченого та на які вказує апелянт вже були враховані судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення покарання. Доводи про те, що обвинувачений є учасником волонтерського руху Заваллівської громади заслуговують на увагу, але не є тією обставиною, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року відзначив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі». Колегія суддів враховує, що законодавцем порушення особою Правил дорожнього руху у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з настанням відповідних наслідків, визначених диспозицією статті 286-1 КК України, було відокремлено в окремий склад кримінального правопорушення, саме у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю в порівнянні з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України, про що також зазначав Верховний Суд, у зв`язку із чим призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, у виді штрафу, не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання узгоджується з ст.ст.50, 65 КК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4