н/п 1-кс/174/66/2023
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2023 року м. Вільногірськ

Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_4 , власника майна - ОСОБА_5 , користувача майна - ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 06.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке погоджено з прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_4 , вказуючи, що 06.03.2023, о 09:00 год., водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110307-42», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Гагаріна в напрямку вул.Центральна в районі буд.13, виїхавши на нерегульоване перехрестя вул.Гагаріна та вул.Центральна, не надавши перевагу в русі автомобілю «RENAULT LAGUNA», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі по вул.Центральна в напрямку магазину «VARUS», внаслідок чого водій автомобіля «ЗАЗ 110307-42», д.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT LAGUNA», д.н.з. НОМЕР_2 .

06.03.2023 за вказаним фактом до ЄРДР за № 0000054 внесені дані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та розпочато досудове розслідування.

06.03.2023 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого встановлено, що автомобіль марки «RENAULT LAGUNA», д.н.з. НОМЕР_2 має пошкодження лівого крила у вигляді деформації металу та переднього пластикового бампера автомобіля. Після огляду вказаний автомобіль вилучено до ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, на підставі ст.98 КПК України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля марки «RENAULT LAGUNA» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , 2000 року випуску, є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З метою проведення повного, об`єктивного та всебічного досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, враховуючи можливість приховування, пошкодження, псування та знищення вказаного майна, а також необхідності проведення судової експертизи технічного стану автомобіля, судово-трасологічної експертизи та слідчого експерименту, а також судово-автотехнічної експертизи для встановлення причинного зв`язку дорожньо-транспортної пригоди, просить накласти арешт на тимчасово вилучений автомобіль марки «RENAULT LAGUNA» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , 2000 року випуску, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на вищевказані обставини, пояснив, що припускає, що власник цього автомобілю захоче його відремонтувати, що зробить неможливим надання цього автомобілю для дослідження експерту у первісному вигляді. Просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, посилаючись на вищевказані обставини, пояснив, що вина водіїв може бути встановлена шляхом проведення експертизи, первісний стан автомобіля може бути змінено, тому просить накласти на автомобіль арешт.

Власник автомобіля ОСОБА_5 пояснив, що має у власності автомобіль «RENAULT LAGUNA» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 . 05.03.2023 передав цей автомобіль у користування ОСОБА_8 на його прохання, а 06.03.2023 від нього дізнався, що трапилася ДТП. Ремонтувати автомобіль не має фінансової можливості за відсутності коштів, може забезпечити його збереження у гаражі, який орендує. Проти накладення арешту не заперечує.

Користувач автомобіля ОСОБА_8 підтримав думку власника майна ОСОБА_5 .

Вислухавши слідчого, прокурора, власника майна ОСОБА_5 , користувача майна ОСОБА_8 , дослідивши письмові матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, відповідно до ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до вимог ч.ч.1,8 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.п.1,4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя при накладенні арешту на майно має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частин першої та другої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статі 170 цього Кодексу).

В судовому засіданні встановлено, що 06.03.2023 до ЄРДР внесені дані та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України по факту зіткнення автомобілів «ЗАЗ 110307-42», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 та «RENAULT LAGUNA», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , що призвело до пошкодження цих транспортних засобів.

Разом з тим, ч.1 ст.286 КК України передбачено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З рапорту помічника чергового ОСОБА_9 від 06.03.2023 (а.с.5) слідує, що пасажирка автомобіля ЗАЗ потребує допомоги ШМД, ймовірний перелом руки, однак в поданому слідчим клопотанні та доданих до нього копіях матеріалів не міститься відомостей про потерпілих та спричинення будь-кому внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, а надану слідчим під час судового розгляду довідку, видану в.о. директора КП «Вільногірська ЦМЛ» О.Бундз № 12/199 від 09.03.2023, слідчий суддя не приймає у якості допустимого доказу по справі на підтвердження вказаних обставин, оскільки вона також не містить інформації як про отримані гр. ОСОБА_10 тілесні ушкодження, так і обставини їх отримання, і по цим обставинам остання слідчим не допитувалася.

До того ж, будь-яких доказів на підтвердження того, що вказане майно може бути приховано, пошкоджено, перетворено, тощо, його власником також не надано, доводи слідчого щодо можливості здійснення останнім ремонту вказаного автомобіля базуються виключно на його припущеннях, до того ж власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні таку можливість заперечує.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчим належним чином не обґрунтовано, докази того, що у даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та загроза пошкодження втрати, знищення, використання або перетворення майна,що належить арештувати, його власником не надані, а відтак достатні підстави для накладення арешту на автомобіль марки«RENAULT LAGUNA» д.н.з. НОМЕР_2 , відсутні, а клопотання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.98,100,131,132,167,168,170-175,309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000054 від 06.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: підпис ОСОБА_1