Провадження № 1-кп/761/1450/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

представника потерпілих ОСОБА_14

розглянувши в м. Києві у закритому судовому засіданні із обмеженням доступу осіб, які не є учасниками судового провадження, за виключенням представників засобів масової інформації, кримінальне провадження № 0000490 від 22.05.2020 за обвинуваченням,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Горлівка, Донецької обл., громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

та

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Піщане, Кременчуцького району, Полтавської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за № 0000490 від 22.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

На адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 ,з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Клопотання захисника ОСОБА_8 мотивовано тим, щосудом досліджено матеріали сторони обвинувачення, серед яких не встановлено жодного прямого доказу причетності ОСОБА_11 до висунутого йому обвинувачення. Вказав, що ризик втечі з плином часу не може бути встановленим лише на основі суворості можливого вироку, без оцінювання факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. А ризик впливу на свідків може бути визнано лише на початкових стадіях розслідувань.

Крім того, до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_12 з домашнього арешту на особисте зобов`язання, яке мотивоване тим, що ризик переховування від суду недоведений, оскільки, даних про порушення нею своїх процесуальних обов`язків немає, докази причетності до інкримінованих кримінальних правопорушень відсутні, при цьому наявні міцні соціальні зв`язки, нерухомість у власності, на утриманні неповнолітній син. Крім того, ОСОБА_12 є волонтером АТО та знаходиться у «розстрільних списках» так званих республік «ДНР» та «ЛНР». Отже, ризик втечі судом враховано лише на підставі суворості можливого вироку, що суперечить позиції Європейського суду з прав людини. Зазначив, що з боку ОСОБА_12 не було зафіксовано жодних дій щодо впливу на свідків, потерпілих, експертів чи інших учасників кримінального провадження.

ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 клопотання підтримали з мотивів у ньому наведених та просили задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, вважав, що ризики, які судом враховувались раніше, не зменшились та продовжують існувати.

Представник потерпілих ОСОБА_14 щодо зміни запобіжних заходів поклався на розсуд суду.

Суд присяжних, заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного та обвинуваченого, експерта, спеціаліста, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених нього судом, чи про зміну способу їх виконання.

Вирішуючи питання про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

На стадії судового розгляду кримінальних проваджень, які надійшли до суду з обвинувальним актом суд враховує не лише наявність обґрунтованої підозри, а й наступне.

Так, у даному кримінальному провадженні прокурором визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта та прийнято рішення у відповідності до п.2 ч.3 ст. 283 КПК України, про звернення до суду з обвинувальним актом, який був переданий до суду 19.08.2020, у порядку передбаченому ст. 291 КПК України. Отже, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відповідно до положення ч.2 ст. 42 КПК України набули статусу обвинувачених, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Зважаючи на дані з реєстру матеріалів досудового розслідування, зміст вступних промов сторін кримінального провадження, інформацію з клопотання про долучення та дослідження доказів сторони обвинувачення та опису таких доказів, дані, що містяться в протоколах слідчих дій, документах вже безпосередньо досліджених у судовому засіданні, у суду присяжних відсутні підстави вважати, що доводи прокурора про існування достатніх доказів для доведення висунутого обвинувачення є очевидно необґрунтованими та довільними.

Так само за наслідками дослідження документів, протоколів слідчих дій, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання цих доказів очевидно недопустимими, та судом прийнято рішення, що остаточну оцінку цим доказам суд надаватиме під час ухвалення вироку за результатами розгляду даного кримінального провадження.

Отже, судом враховано наявність у цьому кримінальному провадженні обставин, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що обвинувачені можливо, вчинили певний злочин, що за позицією ЄСПЛ в рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» є обґрунтованою підозрою.

Суд, не піддає наразі сумніву повідомлену під час досудового розслідування підозру ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки останні набули статусу обвинувачених, розпочато безпосереднє дослідження доказів сторони захисту на спростування обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке не може бути спростоване частково дослідженими доказами та/або вибірково наданими стороною захисту копіями матеріалів досудового розслідування.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 5, 12 ч.2 ст.115; ч.3 ст.28, ч.1 ст.263; ч.3 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, які відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, наслідком вчинення яких є смерть журналіста, що беззаперечно викликало суспільний резонанс. Санкція одного з інкримінованих обвинуваченим злочинів, зокрема п.п. 5, 12 ч.2 ст.115 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

При обрані обвинуваченим запобіжних заходів на час судового розгляду 25.08.2020 за наслідками проведення підготовчого судового засідання судом, а у подальшому при вирішенні питань щодо продовження строку дії заходів забезпечення за клопотаннями прокурора, судом присяжних, досліджувалося питання як обґрунтованості підозри повідомленої обвинуваченим, набуття ними статусу обвинувачених, обсяг та вагомість доказів, враховувалося тяжкість кримінальних правопорушень та існування ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів.

Окрім того, обвинуваченому ОСОБА_11 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арештуз носінням електронного засобу контролю та в подальшому на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Судом також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховано обставини, а саме дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має неповнолітніх дітей 2008 та 2012 року народження, отже має сталі соціальні зв`язки, заохочення за моральну підтримку бойового духу та волонтерську допомогу військовослужбовцям.

Так само, відповідно до ст. 178 КПК України, враховувались дані щодо особи обвинуваченої ОСОБА_12 , те, що вона раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, незаміжня, на утриманні має неповнолітню дитину 2006 року народження, працює, з місця роботи характеризується позитивно, займається волонтерською діяльністю.

Наведені у клопотанні та наявні у розпорядженні суду матеріали щодо даних про осіб обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що запобігання, передбаченим ст. 177 КПК України та встановленим судом ризикам, може бути досягнуто шляхом застосування до них інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, на даний час на переконання суду присяжних вказані обставини не змінилися та ризики продовжують існувати та не зменшилися.

Так, міра покарання, призначення якої передбачається обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у разі доведення їх винуватості та усвідомлення ними цієї обставини, переконливо дає підстави вважати, що продовжують існувати такі ризики неправомірної процесуальної поведінки як: переховування від суду, тобто ризик втечі обвинуваченого, а так само здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки на даний час у вказаному кримінальному провадженні жоден потерпілий, свідок та експерт ще не допитані.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ризик втечі обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ґрунтується не лише на основі суворості можливого вироку, як помилково зазначають захисники, а з урахуванням сукупності даних про особи обвинувачених, фактичних обставин за яких їм інкримінується вчинення кримінального правопорушення, роль кожного з них, ступінь співучасті. Також, судом враховано, порушення обвинуваченою ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у той час, як суд послабив цей запобіжний захід, звільнивши її від обов`язку носити електронний засіб контролю, остання залишила житло під арештом в якому вона мала перебувати цілодобово, не звернувшись до суду за відповідним дозволом та не отримавши його.

Суд вважає, що не підлягає задоволенню клопотання захисника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 , оскільки судом застосовано дообвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 домашній арешт у певний період доби, який у відповідності до положення ч.1 ст.181 КПК України полягає у забороні обвинуваченим залишати житло у певний період доби. При цьому, на даний час, на переконання суду, відсутні підстави для пом`якшення обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжного заходу з домашнього арешту у певний період доби на особисте зобов`язання.

Отже, враховуючи існуючі ризики, підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченим діяння, суд дійшов до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес у даному випадку переважає інтереси обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлені тяжкими наслідками у вигляді спричинення смерті людини, спосіб вчинення такого злочину, який є небезпечним для життя багатьох осіб, а тому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства, суд присяжних не вбачає підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт у певний період доби.

Керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 181, 201, 202, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з домашнього арешту на особисте зобов`язання, - залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з домашнього арешту на особисте зобов`язання, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 28.01.2022 о 08 год. 15 хв.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5