У Х В А Л А
Справа № 185/11045/22

Провадження № 1-кс/185/2137/22

19 грудня 2022 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 погоджене з прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 70001437 від 17.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Поданим на розгляд слідчому судді клопотанні, погодженим з прокурором, слідчий порушує питання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 70001437 від 17.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286КК України.
Вивчивши клопотання та матеріали додані до клопотання щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання між собою, та у сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, а також забезпечення збереження речових доказів.
В провадженні СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 70001437 від 17.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286КК України.
17.12.2022 року під час огляду місця події було вилучено транспортний засіб автобус CETRA S 214 HD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.08.2021, видане на ім`я ОСОБА_4 ТСЦ 1247 12.08.2021 року, які постановою слідчого від 17.12.2022 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001323.

Враховуючи викладене, в ході досудового розслідування встановлено, що транспортні засоби, про накладення арешту на які просить сторона обвинувачення, мають доказове значення за даним кримінальним провадженням, визнані речовими доказами та зможуть сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оскільки накладення арешту на майно презюмує втручання у право на володіння цим майном фізичної або юридичної особи, слід також враховувати, що такий захід має бути як відповідним поставленій меті, так і пропорційним їй, що визначено в рішенні у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (Case of James and others v. the United Kingdom) № 8793/79 від 21 лютого 1986 року, Series A, № 98.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, а також забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи те, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Тому слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України, на нього необхідно накласти арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.170,172,173,174 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 погоджене з прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 70001437 від 17.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286КК України - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на транспортний засіб автобус CETRA S 214 HD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.08.2021, видане на ім`я ОСОБА_4 ТСЦ 1247 12.08.2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Арешт майна може бути скасований в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6