КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/1479/2023 Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України
Єдиний унікальний номер 760/8846/22 Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001061, внесеного до ЄРДР 13 травня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 5 серпня 2022 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Санкт-Петербург, російської федерації, громадянин України, з повною середньою освітою, вдівець, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2005 року за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі;

- вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 5 місяців позбавлення волі;

- вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 8 липня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;

- вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року, з урахуванням змін, внесених ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- вироком Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. 8 вересня 2021 року ухвалою Київського апеляційного суду звільнений від відбуття покарання по відбуттю строку призначеного покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років 6 місяців,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна повторно в умовах воєнного стану за таких обставин.

24 лютого 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого було продовжено у подальшому Указами Президента України від 14 березня 2022 року за № 133/2022, 21 квітня 2022 року за № 259/2022, 17 травня 2022 року за № 341/2022 до 24 серпня 2022 року.

Так, ОСОБА_6 у період запровадженого на території України воєнного стану, будучи неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисні протиправні діяння за наступних обставин.

11 травня 2022 року приблизно о 19.10 год. ОСОБА_6 , який є особою, раніше судимою за ст.ст. 185 та 187 КК України, перебуваючи у приміщенні салону краси «Lilu», розташованому за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 19, у період воєнного стану, діючи умисно та впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов за рецепцію та зі столу повторно таємно викрав мобільний телефон марки Iphone 7, ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 10000 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця скоєного кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 10000 гривень.

Крім цього, 12 травня 2022 року приблизно о 15 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні аптеки «Соціальна», розташованої за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 19, в період воєнного стану, діючи умисно та впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов збоку біля каси та з полички повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Note 10», ІМЕІ-1: НОМЕР_2 , ІМЕІ-2: НОМЕР_3 , вартістю 13000 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця скоєного злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 13000 гривень.

Крім того, 12 травня 2022 року приблизно о 18 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Print», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Голего, 5, у період воєнного стану, діючи умисно та впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, зі столу повторно таємно викрав ноутбук марки «MacBook Air 13-inch», серійний номер якого: FVFDMFXAMNHP вартістю 26600 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця скоєного кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 26600 гривень.

Окрім того, 16 травня 2022 року приблизно о 12.50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні салону краси «Піна Колада», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 18, у період воєнного стану, діючи умисно та впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з жіночої сумочки повторно таємно викрав грошові кошти в сумі 1500 гривень, 50 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 16 травня 2022 року становить 1462,75 грн., мобільний телефон марки Xiomi Redmi 5, ІМЕІ-1: НОМЕР_4 ІМЕІ-2: НОМЕР_5 вартістю 4000 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця скоєного кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 6962,75 гривень.

Крім того, 20 травня 2022 року приблизно о 17.58 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні кафе «Integral Coffee», розташованому в ТЦ «Аркадія», що за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 154, у період воєнного стану, діючи умисно та впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, зі столу барної стійки повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Redmi Note 7», IMEI-1: НОМЕР_6 , ІМЕІ-2: НОМЕР_7 , синього кольору, вартістю 7000 гривень, в якому знаходилася сім карта мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_8 , вартістю 120 гривень, на рахунку якої було 15 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця скоєного злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 7135 гривень.

Крім цього, 23 травня 2022 року приблизно о 14.18 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, розташованому за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 40, у період воєнного стану, діючи умисно та впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з шафи повторно таємно викрав фотоапарат марки «Кенон», mc:1160С009(АА), вартістю 15000 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця скоєного кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації матеріальної шкоди на загальну суму 15000 гривень.

Крім цього, 23 травня 2022 року приблизно о 16.35 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в офісному приміщенні № НОМЕР_11, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 4, у період воєнного стану, діючи умисно та впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, зі столу повторно таємно викрав ноутбук марки Soni Vaio SVB 171, вартістю 7000 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця скоєного кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 7 000 гривень.

Також, 27 травня 2022 року приблизно о 19 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні салону краси «Арні Студіо», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Іскрівська, 3, у період воєнного стану, діючи умисно та впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, зі столу адміністратора салону повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Xiomi Redmi Note 10 Pro6» IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI 2: НОМЕР_10 , вартістю 9000 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця скоєного кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 9000 гривень.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з моменту його фактичного затримання, тобто, з 28 травня 2022 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Цим же вироком вирішено питання цивільного позову, речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що вирок суду щодо нього є надто суворим, зважаючи на те, що він вину визнав, щиро розкаявся, з самого початку досудового розслідування активно співпрацював зі слідством. Окрім того обвинувачений посилається на те, що злочин вчинено у травні 2022 року, і, з урахуванням позиції Касаційного кримінального суду, за відсутності воєнних дій на території вчинення злочину, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.

Також обвинувачений акцентує увагу на тому, що стан його здоров`я не дозволяє його тримання в ізоляції, що підтверджується випискою філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України в м. Києві та Київській області Київська міська медична частина № 689 від 3 серпня 2022 року про те, що він є стентированим пацієнтом, який пережив інфаркт Міокарда з діагнозом постінфарктний кардіосклерероз, гіпертонія 3 ст., ризик 2, потребує постійного амбулаторного лікування, чого на даний час Державна пенітенціарна служба України надати не може.

Потерпілі та представник потерпілої юридичної особи, належним чином повідомлені про день та час апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Зважаючи на позицію учасників про можливість проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб, враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілих та представника потерпілої юридичної особи.

Заслухавши доповідь судді, позицію обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до матеріалів судового провадження під час судового розгляду фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися, і дослідження доказів щодо цих обставин судом визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначені обставини кримінального правопорушення не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення, дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому доводи обвинуваченого про те, що, оскільки злочини вчинено у травні 2022 року, то з урахуванням позиції Касаційного кримінального суду, за відсутності воєнних дій на території вчинення злочину, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, є непереконливими.

Так, диспозицією ч. 4 ст. 185 КК України передбачена кримінальна відповідальність за скоєння крадіжки, вчиненої у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

При цьому диспозиція ч. 4 ст. 185 КК України не передбачає будь-яких умов вчинення крадіжки саме на території, де вчинено вказаний злочин, проведення бойових дій. Диспозицією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено конкретні кваліфікуючі ознаки: у великих розмірах; в умовах воєнного стану; в умовах надзвичайного стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан, який у подальшому Указами Президента України продовжений до теперішнього часу.

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_9 визнаний винуватим, вчинені у період дії воєнного стану, а, відтак, дії ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані правильно.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неврахуванням судом першої інстанції певних обставин та призначення йому суворого покарання, колегія суддів доходить такого висновку.

Так, вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки, вчинених обвинуваченим злочинів, що належать до категорії тяжких злочинів, що у результаті їх вчинення тяжких наслідків не настало, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 : щире каяття та часткове відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого .

Враховуючи обставини справи, дані про особу ОСОБА_6 у сукупності з пом`якшуючими обставинами, тяжкість та кількість епізодів злочинної діяльності, які були скоєнні обвинуваченим в умовах воєнного стану, через вісім місяців після його звільнення з місць позбавлення волі, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі в межах, наближених до мінімальних, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

Відповідно до положень ст. 50 КК Українипокарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався наведених вимог закону та, серед іншого, врахував ті обставини, на неврахування яких посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.

Також колегія суддів вважає непереконливими доводи обвинуваченого, що стан його здоров`я не дозволяє його тримання в ізоляції, оскільки такі дані у матеріалах кримінального провадження відсутні. При цьому колегія суддів враховує, що Порядком організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 (із змінами та доповненнями) передбачений порядок надання медичної допомоги (амбулаторної та у стаціонарних умовах) особам, які перебувають під вартою та є хворими, а тому перешкоди для лікування обвинуваченого під час відбування покарання відсутні.

Доводи обвинуваченого про необхідність призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими через відсутність підстав, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а також враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності, даних про особу обвинуваченого. Також колегією суддів не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, оскільки, на переконання колегії суддів, за встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

На переконання колегії суддів призначене обвинуваченому покарання не порушує загальних засад його призначення, встановлених КК України, відповідає принципам законності, індивідуалізації та справедливості, а тому колегія суддів не вбачає підстав вважати це покарання явно несправедливим через суворість.

Таким чином, при перевірці законності вироку колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, а тому апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 5 серпня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її проголошення, обвинуваченим ОСОБА_6 , який утримується під вартою, в той же строк, з дня вручення копії ухвали.

Судді:

_______________________ _______________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4