Справа № 487/938/23
Провадження № 1-кс/487/500/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання начальника відділення СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, студента денної форми навчання 3 курсу МНАУ, неодруженого, раніше не судимого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИВ:

20.02.2023 начальник відділення СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив про його задоволення.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки останній визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення та розкаюється у скоєнному. Крім того вказав, що прокурором не доведено ризик переховування ОСОБА_5 , оскільки після вчинення злочину останній самостійно викликав поліцію, намагався надати потерпілому допомогу. Разом з тим зазначив про недоведеність органом досудового розслідування ризику вчинення іншого злочину, оскільки його підзахисний раніше не судимий.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СВ Миколаївського РУП

ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000354 від 18.02.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що 17.02.2023 в період часу з 23 год. 00 хв. по 23 год. 40 хв., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час знаходився потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи у вказаному місці між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник конфлікт. В ході конфлікту у ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин виник раптовий умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, знаходячись навпроти ОСОБА_7 , утримуючи в руці предмет ззовні схожий на ніж наніс не менше трьох ударів останньому в область живота в результаті чого спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді проникаюче поранення черевної порожнини, печінки та поранення проникаюче лівої легені, яке до наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя та здоров`я в момент заподіяння.

18.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: рапортами; протоколами огляду місця події; протоколом обшуку; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 ; випискою з журналу обліку прийому громадян; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 .

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення, у своїй сукупності, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того прокурор у судовому засіданні, як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилався на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється; ризик впливати на потерпілого та свідків, яким відомі обставини зазначеного кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, які йому достовірно відомі; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 не покинув місце вчинення злочину, не переховувався від органів досудового розслідування та суду, є студентом денної форми навчання, має постійне місце проживання, слідчий суддя доходить до переконання про не доведення прокурором у судовому засіданні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того слідчий суддя доходить до переконання про не доведення прокурором ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний раніше не судимий та доказів, що підтверджують існування вказаного ризику прокурором у клопотанні та під час судового розгляду не зазначено.

При цьому, що стосується іншого ризику, слідчий суддя доходить до переконання про доведення його існування прокурором.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Прокурором під час розгляду клопотання не доведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яким запобіжним заходом, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси» зазначено, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не одружений, офіційно не працює, є студентом денної форми навчання, має постійне місце проживання.

Враховуючи викладені обставини, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, можливо шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу встановлюється в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділення СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід домашній арешт.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- цілодобово не покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням часу повітряної тривоги.

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Запобіжний захід цілодобовий домашній арешт встановлюється до 18.04.2023 року.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 покласти на працівників Відділу поліції № 6 МРУП ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала слідчого судді діє до 18.04.2023 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1