Номер провадження: 11-кп/813/788/23
Справа № 510/2088/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

18.04.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 29 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рені Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України,з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІ групи, маючого двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз

-27.01.2020 року вироком Ренійського районного суду Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, відповідно до ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України 4 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ренійського районного суду Одеської області від 27.01.2020 року, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, більш суворим, призначеним оскаржуваним вироком вироком у виді позбавлення волі на строк 4 роки та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, зараховано у строк покарання ОСОБА_7 строк його тримання під вартою з 02.03.2015 року по 05.03.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженого ОСОБА_7 постановлено обчислювати з 27 січня 2020 року.

Цим же вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Рені Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, інваліда дитинства ІІ групи, раніше неодноразово судимого, останній раз

- 15.09.2008 року вироком Ренійського районного суду Одеської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки та вироком Ренійського районного суду від 05.05.2015 року за ст.185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 1 190 грн.; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, ОСОБА_9 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року зараховано у строк покарання ОСОБА_9 строк його тримання під вартою з 02.03.2015 року по 09.04.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком 3(три) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1 п.п.1,2 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те,що 02.03.2015 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий та маючий непогашені судимості проти власності, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи єдиний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, увійшли через двері в приміщення магазину «ПП ОСОБА_11 », розташованого в АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що їх дії бачить продавець ОСОБА_12 , та не дивлячись на крик останньої, відкрито заволоділи кондитерськими виробами: зефіром біло-рожевим «Жако» вагою 1 кілограм 350 грамів, вартістю 31,85 грн. за один кг., на загальну суму 42,99 грн., пряниками «До посту» вагою 0,8 кг., вартістю 20,60 грн. за 1 кг на суму 16,50 грн., мармеладом «Мозайка», вагою 0,200 грамів, вартістю 32,50 грн. за 1 кг, на суму 6,50 грн., які належать потерпілій ОСОБА_13 , чим заподіяли їй шкоду на загальну суму 65,97 грн., після чого з викраденим з місця пригоди зникли, однак одразу після вчинення злочину були затримані громадянином ОСОБА_14 (кримінальне провадження №0000097 від 02.03.2015 року).

В подальшому, 15.10.2017 року ОСОБА_9 , знаходячись в маршрутному автобусі, за рейсом з м.Рені в напрямку до м.Ізмаїл Одеської області, зайняв пасажирське місце в салоні біля проходу. В с.Орлівка Ізмаїльського (на час вчинення Ренійського) району Одеської області, у салон вказаного маршрутного автобусу увійшла мешканка с.Орлівка ОСОБА_15 , яка направлялась до м.Ізмаїл, та сіла на пасажирське сидіння з боку проходу перед ОСОБА_9 . Слідуючи напрямком в м.Ізмаїл, приблизно о 10 годині 15 хвилин, ОСОБА_9 побачив, що ОСОБА_15 розмовляє по телефону, який вона після розмови положила до карману своєї куртки. В цей час у ОСОБА_9 виник умисел, спрямований на таємне заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_15 . ОСОБА_16 , діючи з корисливих мотивів та таємно від пасажирів маршрутного автобусу, які не усвідомлювали факту викрадення майна, також діючи непомітно для потерпілої ОСОБА_15 , таємно викрав з карману куртки останньої, мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 3S», залишковою вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 2 520 грн., в якому знаходилась сім карта мобільного оператору «Київстар», залишковою вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 25 грн. З викраденим майном ОСОБА_9 з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_9 заподіяв потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 2 545,00 грн. (кримінальне провадження №0002947 від 15.10.2017 року).

Надалі, 09.09.2018 року приблизно о 09:00 годині, біль точний час судом не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись у залі очікування автостанції м.Рені Одеської області, яка розташована по вул.Пролетарська, м.Рені Одеської області, де побачив на лавочці сплячого чоловіка, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, підійшов до сплячого ОСОБА_17 та шляхом вільного доступу викрав у нього з барсетки ґаманець чорного кольору фірми «Roketsan» вартість якого відповідно до висновку експерта по товарознавчій експертизі від 14.03.2019 року становить 160 грн., в якому знаходились 100 грн. та мобільний телефон марки «Xiaomi- Redmi-4», який потерпілий ОСОБА_17 оцінює у 1 000,00 грн. З викраденим майном ОСОБА_7 з місця події зник, у подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 1 260,00 грн. (кримінальне провадження №0000384 від 13.09.2018 року).

Не зупиняючись на вчиненому, 04 лютого 2019 року приблизно о 19 годині 24 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у магазині «Єва», розташований по вул.Пролетарська, 11, в м.Рені, Одеської області, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Руш», з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до прилавку товарів побутової хімії де з полиці таємно викрав, упаковку змінних касет для бритви МАК-3 турбо вміст якої 4 шт., вартістю згідно довідки 300 гривень та одну пару рукавичок жіночих матерчатих вартістю згідно довідки 90 гривень, після чого з місця події зник розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «Руш» матеріальну шкоду на суму 390,00 грн. (кримінальне провадження №0000047 від 09.02.2019 року).

Не погодившись з вироком суду першої інстанції обвинувачений подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити йому покарання та застосувати положення ст.69 КК України.

Зокрема, зазначає про те, що він є інвалідом 2 групи, хворіє на тяжкі захворювання, які не можуть бути вилікувані в умовах СІЗО, на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, а також мати, яка потребує постійного нагляду.

Крім того, відповідно до ЗУ №383-VІІІ від 26.11.2015 року, просить перерахувати строк попереднього ув`язнення з дати винесення ухвали Ренійського районного суду Одеської області про його етапування.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши і перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишились на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.186 КК України, не оспорюються, тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє вирок суду першої інстанції в цій частині.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання та обставини, що його обтяжує.

Як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав та розкаявся у вчиненому, має двох неповнолітніх дітей та постійне місце проживання, є інвалідом 2 групи.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є особою раніше неодноразово судимою, за вчинення корисних кримінальних правопорушень, та знову вчинив декілька злочинів, що вказує на злочинність його намірів та небажання стати на шлях виправлення, згідно доповіді ДУ «Центр пробації» має високу ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного, легального джерела прибутку, не одружений, що в свою чергу вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а наявність у нього двох неповнолітніх дітей та матері, яка потребує постійного нагляду, не стало для нього перешкодою для систематичного вчинення кримінальних правопорушень.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд відніс його щире каяття та відшкодування завданої шкоди. До обставин, які обтяжують його покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано призначив покарання, як за кожне вчинене ним кримінальне правопорушення, так і призначене на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Всі інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, в тому числі і дані про його особу, були відомі суду під час розгляду кримінального провадження та цілком враховані судом при призначенні обвинуваченому покарання.

Інших обставин, ніж ті з урахуванням яких суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, до апеляційного суду не надано.

Необґрунтованими є і посилання обвинуваченого ОСОБА_7 про неможливість надання йому медичної допомоги в умовах позбавлення волі, оскільки матеріали провадження не містять жодних медичних висновків чи інших матеріалів, які б свідчили про неможливість відбування покарання ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі.

Відповідно до ст. 69 КК України, суд, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Разом з тим, за відсутності обставин, зазначених в ст. 69 КК України, апеляційний суд, вважає необґрунтованими та безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо застосування при призначенні йому покарання вимог ст. 69 КК України та призначення йому покарання нижче від нижчої межі визначеною санкцією статті.

Не підлягають до задоволенні і вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 про перерахунок йому строку попереднього ув`язнення з дати винесення ухвали Ренійського районного суду Одеської області про його етапування.

Як вбачається матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 був етапований до ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для розгляду кримінального провадження №0000205 від 05.05.2018 року, за результатами розгляду якого Ренійським районним судом 27.01.2020 року було ухвалено вироку.

В подальшому, на підставі ухвали Ренійського районного суду Одеської області від 24.09.2020 року, 26.11.2020 року ОСОБА_7 прибув до ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для розгляду кримінальних провадженнях №0000097 від 02.03.2015 року, №0002947 від 15.10.2017 року, №0000384 від 13.0.2018 року, №0000047 від 09.02.2019 року.

Разом з тим, у кримінальному провадженні №0000097 від 02.03.2015 року, за епізодом вчинення кримінального правопорушення 02.03.2015 року, ОСОБА_7 тримався під вартою лише з 02.03.2015 року по 05.03.2015 року, а тому оскаржуваним вироком зазначений період перебування під вартою і було зараховано йому в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В подальшому ОСОБА_7 , в рамках зазначеного кримінального провадження, під вартою не перебував.

Підстав для зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у кримінальних провадженнях №0002947 від 15.10.2017 року, №0000384 від 13.0.2018 року, №0000047 від 09.02.2019 року, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

Зважаючи на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстави для зміни чи скасування оскаржуваного вироку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Болградського районного суду Одеської області від 29 листопада 2022 року відносно нього за ч. 2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4