Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/2876/21
Провадження № 1-кп/541/51/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

учасників спеціального судового провадження
прокурора ОСОБА_3 та захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження внесене 10.11.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань по обвинуваченню у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чкаловськ, республіка Таджикистан, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимий, льотчик авіаційної ланки авіаційної ескадрильї НОМЕР_1 бригади тактичної авіації Повітряних Сил Збройних Сил України (в/ч НОМЕР_2 ) у військовому званні лейтенант, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Наказом начальника Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба № 787 від 30 липня 2010 року, ОСОБА_5 зараховано курсантом на перший курс денної форми навчання.

Наказом Міністра оборони України № 561 від 26 вересня 2014 року, ОСОБА_5 присвоєно військове звання лейтенант та останнього призначено на посаду льотчика авіаційної ланки авіаційної ескадрильї НОМЕР_1 бригади тактичної авіації Повітряних Сил Збройних Сил України (в/ч НОМЕР_2 ).

Згідно вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно дотримуватись Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Під час проходження військової служби, лейтенант ОСОБА_5 повинен керуватися вимогами ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує його у повсякденному житті і службовій діяльності військовослужбовців керуватися Конституцією України, законами України, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує його виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконаних завдань, доручених йому за посадою, ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує його сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання своїх службових завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яка зобов`язує його додержуватися вимог Конституції України, законів України, Статутів Збройних Сил України, поводити себе з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

26 вересня 2014 року наказом начальника Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба № 217, ОСОБА_5 знято з усіх видів забезпечення, надано щорічну відпустку тривалістю 30 календарних днів з 26 вересня 2014 року по 25 жовтня 2014 року та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 .

26 жовтня лейтенант ОСОБА_5 був зобов`язаний з`явитися до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , прийняти справи та посаду та приступити до виконання своїх службових обов`язків.

Однак, 26 жовтня 2014 року, лейтенант ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від військової служби, всупереч вищевказаним вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідного командира (начальника), не з`явився з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, 26 жовтня 2014 року лейтенант ОСОБА_5 умисно не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та незаконно перебуває за межами військової частини до теперішнього часу.

Обвинувачений ОСОБА_6 будучи обізнаним, що відносно нього розпочато кримінальне провадження, те, що він перебуває в розшуку та йому винесено повідомлення про підозру, із спрямуванням обвинувального акту до суду, в судові засідання повторно не з`явився. На судові повістки (оголошення в засобах масової інформації), зокрема поданих до газети «Урядовий кур`єр» з викликом в судові засідання, не прибув без поважної причини.

Кримінальне провадження розглядається в порядку спеціального судового провадження, згідно вимог ст. 323 КПК України, тому, відповідно до вимог закону, обвинувачений сповіщався про день і час слухання справи через засоби масової інформації та шляхом направлення повістки, інтереси ОСОБА_6 захищались адвокатом, як на досудовому слідстві так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході досудового слідства, а також у судовому засіданні порушено не було. При цьому, суд вважає, що розглянуте кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані усі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 408 КК України знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду та підтверджується дослідженими по кримінальному провадженню доказами, зокрема показаннями свідків, письмовими доказами і дослідженими безпосередньо в суді.

Так, свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що разом з обвинуваченим проходив навчання та службу в Харківському університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба та був командиром взводу. Його та ОСОБА_6 , як випускників навчального закладу наказом направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 . Обвинувачений не з`явився на військову службу до даного часу. Він також не повідомив про поважність причин неявки, що в подальшому стало приводом для службової перевірки та початку кримінального провадження. За інформацією однокурсників свідок дізнався, що ОСОБА_6 поїхав за місцем проживання своїх батьків, на тимчасово непідконтрольну територію України, а саме Автономну республіку Крим. Хоча військовослужбовцям Збройних сил України такі дії були заборонені.

Свідок ОСОБА_8 , повідомив суду, що він являється військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 та обізнаний про факт неприбуття льотчиком ОСОБА_6 до військової частини після закінчення навчання в АДРЕСА_4 .

Витягом з наказу начальника Харківського Університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба від 26.09.2014 № 217 про виключення із списків особового складу ОСОБА_6 та направлення до нового місця служби у військовій частині НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Витягом з наказу Міністра оборони України від 26.09.2014 № 561 відповідно якого ОСОБА_5 , льотчику авіаційної ланки авіаціної ескадрильї НОМЕР_1 бригади присвоєно військове звання лейтенант.

Вина обвинуваченої ОСОБА_6 підтверджується також і письмовими доказами, зокрема, зверненням від 05.11.2014 командира в/ч НОМЕР_2 до військового прокурора про притягнення до відповідальності лейтенанта ОСОБА_6 , який не з`явився до нового місця служби. Матеріалами службового розслідування по Харківському університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба за фактом неприбуття до нового місця служби після відпустки 26 жовтня 2014 року лейтенанта ОСОБА_5 , яким первинно встановлено, що обвинувачений знаходиться за місцем проживання батьків в Автономній республіці Крим та в період служби неодноразово попереджався про кримінальну відповідальність за дезертирство.

Наказом про проведення службового розслідування щодо неявки до нового місця служби лейтенанта ОСОБА_6 від 07.11.2014 № 932 по в/ч НОМЕР_2 та актом службового розслідування, яким встановлено, що обвинувачений після випуску з ХУПС не з`явився до в/ч НОМЕР_2 та знаходиться за місцем проживання батьків в АР Крим, Красногвардійський район с. Амурське, що є тимчасово окупованою територією.

Інформацією ГУ ВКР ДКР СБ України відповідно, якої встановлено, що обвинувачений 27.09.2014 о 19-48 год. пройшов прикордонний контроль в пункті пропуску «Харків-Пасажирський» та залишив територію України на потязі № 16 сполученням «Дніпропетровськ- Москва». Дана інформація також підтверджується відомостями наданими Державною прикордонною службою.

Запитом Військового комісаріату Респубілки Крим по Красногвардейському району від 30.12.2014, в якому повідомляється, що для постановки на військовий обліку країни окупанта Російської Федерації та отримання громадянства Російської Федерації з`явився ОСОБА_5 , 1993 р.н. і тому запитувана сторона просить у командира в/ч НОМЕР_2 направити його особову справу. Даний документом підтверджується умисна форма вини та мотив з яким обвинувачений вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення. А саме обвинувачений після наданої відпустки не приїхав до військової частини, де повинен продовжити службу у ЗСУ, а з`явився через два місяці до Військового комісаріату країни окупанта з метою постановки на облік та отримання громадянства держави, яка вчинила збройний напад на території нашої держави.

Протоколом огляду особистих сторінок обвинуваченого в інтернет соціальних сітках «Однокласники» та «Фейсбук», на яких міститься інформація про його активне життя протягом 2015 року на тимчасово окупованій території АР Крим.

Таким чином, сукупністю безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України доведена і вірно кваліфікує за даною нормою закону умисні дії обвинуваченого по нез`явленню на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, оцінюючи наведені докази в їх сукупності як належні, допустимі, безпосередньо досліджені в судовому засіданні і несуперечливі між собою, суд при призначенні останньому покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів. Зокрема, досліджуючи дані, що характеризують особу ОСОБА_6 судом встановлено, що він проживає в АДРЕСА_1 , йому було видано паспорт громадянина України; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Призначаючи покарання, суд враховує правові позиції Верховного Суду (постанова від 10.07.2018р.; від 09.10. 2018 року (справа № 148/1211/15-к; справа № 756/4830/17-к), у яких, суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50,65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обставин, що в силу вимог КК України, пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

На думку суду, ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за винений злочини, і саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів не лише засудженим.

Керуючись ст.ст.368-370, 371-376, 395 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з моменту затримання та приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено протягом 30-ти діб починаючи з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області, а засудженою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження у разі відсутності апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції

Суддя ОСОБА_1