ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

суді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях судових засідань: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю сторін судового провадження:

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000285 від 20 серпня 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 серпня 2022 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернівців, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, непрацюючої, незаміжньої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, останній раз: вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 07.07.2012 року, який змінений ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23.10.2012 року за ч.3 ст.307 із застосуванням ст.69 КК України, за ч.3 ст.313, ч.2 ст.317, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацій всього належного майна. Звільнена 21.03.2016 р. умовно-достроково, невідбутний строк 1 місяць 2 дні,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 серпня 2022 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України та призначено їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року випробувального терміну не скоїть нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки передбачені ст.76 КК України.

ЄУНСС: 725/5748/21 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_10

НП: 11-кп/822/359/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Категорія: ч.2 ст.309 КК України

До набрання вироком законної сили засудженій ОСОБА_8 запобіжний захід не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 6521 (шести тисяч п`ятсот двадцять однієї) грн. 56 коп.

Вирішено долю речових доказів.

На вказаний вирок прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_8 та доведеності її вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Зазначає, що при звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд врахував вік обвинуваченої, стан її здоров`я, наявність пом`якшуючих обставин.

Разом з тим, при прийнятті судового рішення не враховано, що ОСОБА_8 вказане кримінальне правопорушення вчинила, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.

Стверджує, що судом не враховано того, що обвинувачена неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень різних категорій, у тому числі особливо тяжких злочинів, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів, неодноразово відбувала покарання у виді позбавлення волі, посередню її характеристику за місцем проживання, перебування її на профілактичних обліках в органах Національної поліції, встановлений відносно обвинуваченої адміністративний нагляд.

Апелює і на те, що не враховано, що інкриміноване кримінальне правопорушення, спрямоване на зберігання наркотичних засобів у великих розмірах та наявність обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_8 рецидив злочинів.

Враховуючи наведене, просить вирок скасувати в частині призначення покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось в безпідставному застосуванні положень ст.75 КК України, і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. в іншій частині вирок залишити без змін.

Як встановлено судом першої інстанції та апеляційним судом, обвинувачена ОСОБА_8 діючи всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року, у невстановленому слідством місці та за невстановлених слідством обставинах, незаконно придбала наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, який принесла до квартири своєї подруги ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де без відома останньої зберігала без мети збуту до 13.07.2021 року, тобто до моменту проведення працівниками поліції санкціонованого обшуку.

Крім цього, 13.07.2021 року під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції виявлено та вилучено: блістери з написом «SUBUTEX» із 723 таблетками, які згідно висновку експерта № СЕ-19/126-21/5580-НЗПРАП від 23.07.2021 року містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, загальною масою 5,2263 г., що є великим розміром відповідно до наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», який ОСОБА_8 незаконно придбала та зберігала без мети збуту.

Вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення кваліфікується за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, предметом яких були наркотичні засоби у великих розмірах.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, у ній зазначених, думку обвинуваченої ОСОБА_8 та в її інтересах адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти поданої апеляційної скарги прокурора, вважаючи рішення районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченій і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч.2 ст.309 КК України в апеляційній скарзі прокурора не заперечуються, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження.

Стороною обвинувачення оскаржується, зокрема, правильність призначення покарання обвинуваченій з огляду на положення ст.ст.65, 75 КК України.

Як убачається зі змісту вироку, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, як те вимагають положення ст.65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують обвинуваченій покарання, й призначив останній покарання в межах санкції частини статті обвинувачення, у виді позбавлення волі.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 без позбавлення її волі, звільнивши від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Однак, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість застосування стосовно ОСОБА_8 положень ст.75 КК України та звільнення її від відбування покарання з випробуванням, вважаючи, що судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченій покарання, недостатньою мірою взято до уваги та оцінено всіх обставин, передбачених ст.65 КК України.

Відповідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із вимогами п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, тягне за собою скасування судового рішення.

Вирок суду скасовується судом апеляційної інстанції та ухвалюється свій вирок у разі, зокрема, неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання (п.4 ч.1 ст.420 КПК України).

Відповідно до положень ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, яке є злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення, та є не тяжким.

Як особа обвинувачена характеризується за місцем свого проживання з посередньої сторони, перебуває на профілактичних обліках в органах Національної поліції, як раніше судима особа у відношенні якої встановлено адміністративний нагляд, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку в наркологічному диспансері (синдром залежності від опіатів), суспільно-корисною працею не займається, раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень різних категорій, у тому числі особливо тяжких злочинів, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів, неодноразово відбувала покарання у виді позбавлення волі.

Обставинами, які пом`якшують обвинуваченій покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання є рецидив злочинів.

Разом із тим, апеляційним судом враховується те, що інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення, спрямоване на зберігання наркотичних засобів у великих розмірах.

Також враховується і те, що обвинувачена ОСОБА_8 вже притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень до покарання з випробувальним терміном, однак належних висновків не зробила та продовжила вчиняти умисні кримінальні правопорушення, в тому числі під час незнятої та непогашеної судимості за попередні злочини, а відтак не здатна надавати критичну оцінку своїм діям та не бажає змінювати свою поведінку і ставлення щодо дотримання вимог закону у суспільстві, що вказує на підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченої.

Вказані обставини, зважаючи на наведені вище положення закону, Постанов Пленуму, надають підстав прийти до висновку про те, що застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 у даному конкретному випадку положень ст.75КК України - не є доцільним та виправданим в аспекті визначеної законом мети покарання, і не тільки щодо виправлення та перевиховання обвинуваченої, а й щодо превенції вчинення злочинів.

Оцінивши у сукупності досліджені під час судового слідства докази по справі, що стосуються особи обвинуваченої ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що висновок суду про можливість її виправлення, без ізоляції від суспільства та застосування положень ст.75КК України є неправильним, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нового вироку та призначенням ОСОБА_8 покарання з реальним його відбуванням.

Разом з тим, приходячи до висновку про необхідність призначення реального покарання, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, дають підстави для призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у наближених до мінімальних меж інкримінованій їй санкції статті, оскільки саме таке покарання, є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по справі у їх сукупності, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченій, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_12 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст.69 КК України, колегія суддів не знаходить.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_8 покарання.

Керуючись ст.ст.370, 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 серпня 2022 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного її затримання.

В решті вирок районного суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Суддя-доповідач: Судді:

___________ ______________ _______________

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15